ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 
м. Київ

справа №640/1175/19
адміністративне провадження № К/990/15852/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О. О.,
суддів: Васильєвої І. А., Яковенка М. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року (ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Кузьменка В. В., суддів: Василенка Я. М., Карпушової О. В.) у справі №640/1175/19
УСТАНОВИВ: 
І. Рух справи
Товариство з обмеженою відповідальністю «Славутич» (далі - ТОВ «Славутич», платник податків) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДПС, податковий орган), у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09 січня 2018 року №0017871209 (форма "Ш") про сплату штрафу у розмірі 20% у сумі 417 804,04 грн.
Відповідно до Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-IX та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року №399, справу №640/1175/19 передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20 червня 2026 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «Славутич» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року - задоволено.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
ІІ. Рішення судів першої і апеляційної інстанцій, мотиви їх ухвалення
Суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судових засідань 11.03.2025 та 25.03.2025, не прибув до суду за відсутності на це причин, які б були визнані судом поважними, не скерував до суду клопотань про розгляд справи за його відсутності. Отже, неявка представника ТОВ «Славутич» перешкоджає розгляду справи, тому у суду наявні правові підстави для залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України. 
Суд апеляційної інстанції установив, що ТОВ «Славутич» було змінено адресу місцезнаходження, про що внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та дійшов висновку, що у суду першої інстанції не було достатньо правових підстав вважати повідомлення позивача про розгляд справи таким, що здійснено належним чином та застосовувати приписи п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року та залишити в силі ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року.
У касаційній скарзі податковий орган зазначає, що станом на дату прийняття Львівським окружним адміністративним судом справи №640/1175/19 до розгляду у ТОВ «СЛАВУТИЧ» був відсутній кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС. Разом із тим, з 20 лютого 2024 року юридичні особи (приватної форми власності) зобов`язані були зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 18 КАС України. 
Між цим, позивач, повідомивши суду конкретну адресу для надіслання йому поштової кореспонденції в апеляційній скарзі, зобов`язаний організувати її отримання. Обов`язком зацікавленої сторони є виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи.
Підсумовуючи, податковий орган звертає увагу на те, що, маючи доступ до матеріалів справи (повісток щодо призначення судових засідань,) ТОВ «СЛАВУТИЧ» знало та було обізнане щодо призначених судових засідань які були призначені: 
перше підготовче судове засідання призначене на 11 березня 2025 року на 11 годину; 
друге підготовче судове засідання призначене на 25 березня 2025 року на 11 годину 30 хвилин,
на які позивач та його представник у черговий раз не з`явилися, що підтверджується матеріалами справи.
Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає подальшому розгляду.
IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.
Повістки про виклик до суду надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.
Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки до її електронного кабінету; 2) за відсутності в особи електронного кабінету - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Стаття 126 КАС України регламентує порядок вручення судових повісток, зокрема частиною 10 цієї статті встановлено, що вручення повістки представнику учасника справи вважається також врученням повістки і цій особі.
Частиною 2 статті 131 КАС України встановлено, що учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов`язані завчасно повідомити про це суд.
Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначені статтею 205 КАС України.
Частиною 5 статті 205 КАС України передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 4 частини першої статті 240 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Проаналізувавши обставини, які виникли у цій справі, Суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.
залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 205 та пунктом 4 частини першої статті 240 КАС України, можливе виключно за наявності усіх перелічених умов у сукупності:
а) належне повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання;
б) ненадходження заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;
в) неявка позивача в судове (підготовче) засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини такої неявки;
г) неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивача;
ґ) відсутність вимоги відповідача щодо розгляду справи по суті на підставі наявних у ній доказів.
На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року у справі №9901/278/21.
Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції в ухвалі від 25 березня 2025 року наголошував на тому, що позивач та його представник були повідомлені про дату і час розгляду належним чином (судові засідання 11.03.2025 та 25.03.2025), не прибули до суду за відсутності на це причин, які б були визнані судом поважними, не скерували до суду клопотань про розгляд справи за його відсутності.
Суд мотивував ухвалу і тим, що повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Згідно з матеріалами справи, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року прийнято справу до провадження.
Повісткою про виклик, суд першої інстанції викликав сторони у справі в підготовче судове засідання 11 березня 2025 року на 11:00.
28 лютого 2025 року вказані повістки супровідним листом від 26 лютого 2025 року направлені засобами поштового зв`язку сторонам, зокрема, і позивачу на адресу: просп. Голосіївський, 94/1, 37, м. Київ, 03040.
Згідно роздруківки з сайту Укрпошти поштове відправлення 0610234997435 станом на 03 березня 2025 року прибуло у відділення.
Відповідно до протоколу підготовчого засідання від 11 березня 2025 року, таке засідання відкладено у зв`язку з неявкою сторін.
17 березня 2025 року конверт 0610234997435 повернувся до суду першої інстанції з відміткою стосовно адресата ТОВ «Славутич»: «повертається за закінченням терміну зберігання».
Повісткою про виклик, суд першої інстанції викликав сторони у справі в підготовче судове засідання 25 березня 2025 року на 11:30.
Згідно з роздруківкою з сайту Укрпошти поштове відправлення 0610238652530, повістка ТОВ «Славутич» була направлена засобами поштового зв`язку 14 березня 2025 року та станом на 17 березня 2025 року прибуло у відділення.
Як убачається з Довідки про нездійснення фіксування судового засідання від 25 березня 2025 року, учасники справи були належним чином повідомлені та не з`явились в судове засідання. 
У позовній заяві від 21 січня 2019 року позивач зазначив наступну адресу свого місцезнаходження: проспект 40-річчя Жовтня, буд. 94/1, офіс 37, м. Київ, 03040, що відповідає адресі місцезнаходження юридичної особи, зазначеній у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка була надана разом з позовною заявою.
Також в матеріалах справи наявне клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, подане 30 серпня 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва, в якому зазначено місцезнаходження ТОВ «Славутич»: просп. Науки, буд. 50, офіс 2, м. Київ, 03083, що відповідає інформації з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30 квітня 2021 року, що надана до суду апеляційної інстанції.
Так, Львівський окружний адміністративний суд надсилав кореспонденцію позивачу на адресу: просп. Голосіївський, 94/1, 37, м. Київ, 03040.
З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07 серпня 2024 року, що надана до суду апеляційної інстанції, убачається, що місцезнаходження ТОВ «Славутич»: 02140, м. Київ, вул. Гмирі Бориса, буд. 2.
З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23 вересня 2024 року, що надана до суду апеляційної інстанції, убачається, що місцезнаходження ТОВ «Славутич»: 01013, м. Київ, Набережно-Печерська дорога, буд. 2.
Отже, суд апеляційної інстанції установив, що ТОВ «Славутич» було змінено адресу місцезнаходження, про що внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та дійшов висновку про не достатність правових підстав уважати повідомлення позивача про розгляд справи таким, що здійснено належним чином та застосовувати приписи п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України та залишати позов без розгляду.
Відповідно, Верховний Суд дійшов висновку, що висновок суду першої інстанції про належне повідомлення ТОВ «Славутич» є передчасним та таким, що не ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 5 статті 205 КАС України, залишення позову без розгляду можливе лише за сукупності умов, однією з яких є встановлення судом факту того, що неявка позивача дійсно перешкоджає розгляду справи. При цьому такий висновок має бути належним чином вмотивований та підтверджений конкретними обставинами справи.
Разом з тим, висновок суду першої інстанції про те, що неявка позивача перешкоджає розгляду справи, є формальним та таким, що не відповідає вимогам процесуального закону.
У спірній ухвалі суд першої інстанції обмежився лише декларативним твердженням про те, що неявка перешкоджає розгляду справи, не зазначивши: які саме обставини неможливо встановити без участі позивача; які докази не можуть бути досліджені за його відсутності; чому справа не може бути розглянута за наявними у матеріалах доказами; чи вчинялися судом дії для з`ясування можливості розгляду справи за відсутності позивача.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого та законного висновку щодо відсутності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, належним чином оцінивши як обставини повідомлення позивача.
Отже рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам процесуального закону, ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, а тому є правомірним і не підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Усі доводи та їх обґрунтування, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі №640/1175/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий О. О. Шишов
Судді І. А. Васильєва
М. М. Яковенко