КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/3000/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

м. Київ Справа № 363/2074/26

09 червня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В.
при секретарі Тітковій І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Охрімчук Тетяни Олександрівни на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 27 квітня 2026 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,-
в с т а н о в и в:
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 27 квітня 2026 року визнано ОСОБА_1 , винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 , відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. на користь держави.
Повний текст постанови складено 29 квітня 2026 року.
Роз'яснено, що штраф має бути сплачений правопорушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
Роз'яснено, що у  порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 06 травня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Охрімчук Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вишгородського районного суду Київської області від 27 квітня 2026 року по справі № 363/2074/26, постановити нову постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова Вишгородського районного суду Київської області від 27 квітня 2026 року підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду та порушення конституційних прав при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції. Обставини справи не містять всіх ознак складу інкримінованого адміністративного правопорушення, співробітниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, матеріали справи оформлені всупереч вимогам чинного законодавстава, дії співробітника поліції по складанню протоколу були протиправними, а відомості, викладені в протоколі не відповідають дійсності, тому відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Зазначає, що матеріали справи (зокрема відеозаписом) не підтверджується, що 16.03.2026 о 22:30:00 ОСОБА_1 керувала авто БМВ 740 д.н.з. НОМЕР_2 , відеозапис з бодікамер поліцейських, що додано до протоколу відображає події, починаючи з 22:30:57 16.03.2026, на той момент автомобіль БМВ 740 д.н.з. НОМЕР_2 не рухався.
Крім того, з відеозапису вбачається, що поліцейський на початку спілкування не назвав свої прізвище, посаду, спеціальне звання, а також не мав підстав для зупинення ТЗ та не повідомив про підстави такої зупинки. Також, матеріали справи, зокрема відеозапис не містить інформації про те, що щодо ОСОБА_1 16.03.2026 складали постанови за фактом вчинення порушення ПДР України, такі обставини вказують на те, що поліцейські не зупиняли транспортний засіб, керований ОСОБА_1 , а отже не було в дійсності факту керування транспортним засобом. У зв'язку з цим, всі подальші дії (зокрема пропозиція проводження огляду на стан сп'яніння та складання протоколу) мають бути визнані недопустимими.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не мала достатніх ознак сп`яніння, повністю усвідомлювала і контролювала свої дії, мала стійку ходу і розбірливу мову, не мала тремтіння рук, неприроднього кольору обличчя, почервоніння очей, порушення рухів чи поведінки, що не відповідала обстановці. 
Ознаки сп'яніння тільки формально вписані в Акт огляду і в Направлення на проведення огляду без фактичної наявності, про такі ознаки сп'яніння поліцейські не повідомляли ОСОБА_1 до моменту проведення огляду.
За словами поліцейського (о 22:32:32, таймкод Відеозапису 1:45), єдиною нібито підставою для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння було «наявність запаху алкоголю з автомобіля» (не з порожнини рота) і поліцейський повідомив, що відпустить її тільки після проходження огляду. Наголошує на тому, що запах алкоголю з автомобіля не є ознакою алкогольного сп'яніння. Поліцейськими не було встановлено у ОСОБА_1 жодної ознаки алкогольного сп'яніння визначені Інструкцією.
Таким чином, відсутні підтвердження, що ОСОБА_1 дійсно мала ознаки сп`яніння, а отже і були відсутні підстави для проведення огляду на сп`яніння.
За таких обставин, протоколом не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує на те, що поліцейським порушено порядок проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння, за результатами чого отриманий хибний результат тесту. Оскільки відповідно до Настанови з експлуатації пристрою Drager: необхідно використовувати новий мунштук для кожної особи, яку перевіряють не можна тримати близько до антен мобільних телефонів і передавальних станцій, заборонено знімати упаковку з ділянки що контактує з ротом, поки мунштук ще не встановлено.
Але під час проведення огляду о 22:35:17 (Таймкод Відеозапису 4:30) поліцейський дав ОСОБА_3 особисто розпакувати мунштук, ОСОБА_1 розпакувала мунштук і взяла його голими руками, потім голими руками мунштук взяв поліцейський. На руках як поліцейського, так і ОСОБА_1 могля бути залишки спирту, які і могли бути виявлені газоаналізатором. Крім того, невідомо як вплинуло тримання пристрою Drager поліцейським близько до мобільного телефону, рації та відеореєстратора.
Захисник акцентує увагу на тому, що акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. 
Проте, всупереч вимогам, за результатом огляду поліцейським не було вручено ОСОБА_1 один примірник Акту огляду на стан алкогольного сп'яніння, жодний примірник Акту не було надано ОСОБА_1 на ознайомлення та відповідно до Акту огляду, що наявний в матеріалах справи, не відписаний ОСОБА_1 і не містить відомостей про її відмову від підписання.
Крім того, технічними характеристиками газоаналізатора, яким проводився огляд на стан сп'яніння на місці, предбачається роздрукуванна на папері його показників, проте роздрукований результат огляду ОСОБА_1 не було долучено до матеріалів справи, наявний в матеріалах справи не містить інформації про ПІБ особи, яку тестували і реквізитів протоколу, в межах якого здійснювалося тестування, при цьому, така інформація є обов`язковою, оскільки відповідні поля прямо передбачені бланком для заповнення.
Захисник звертає особливу увагу на те, що у разі відмови водія транспортного засобу або його незгоди з результатми огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я. Проте, ОСОБА_1 не було належним чином ознайомлено з результатом проведеного огляду та не було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров'я, що є обов'язковою альтернативою у разі незгоди особи з результатом огляду на місці або сумнівів щодо їх достовірності.
Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про грубе порушення встановленої процедури проведення огляду на стан сп'яніння, що ставить під сумнів достовірність отриманих результатів та їх допустимість як доказу у справі.
Щодо доданого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису, захисник зазначає наступне, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не містять конкретизованих даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення.
Відеозапис, що наявний в матеріалах справи не є безперервним та містить ознаки фрагментарності (наявні часові розриви), на відеозаписі зовсім не відображаються події, які відбувалися в період з 22:57:25 по 23:05:45, тобто переривання відеозапису позбавляє суд можливості встановити повну та об`єктивну картину подій.
Крім того, у протоколі не зазначено, які сам матеріали до нього додаються та не дотримано процедуру проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки не було з'ясовано чи погоджується ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, не підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а свідчить про упереджене та суб'єктивне ставлення працівників поліції до особи, що й було підставою для складення вказаного протоколу.
Захисник зазначає, що обставини справи, що викладені в Протоколі не є достатніми для належного розгляду справи та вважає недоведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп'яніння, а тому відсутні підстави та необхідність накладення на ОСОБА_1 стягнення і справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Крім того, під час ознайомлення з матеріалами справи, встановлено, що представництво прав та законних інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювали ТзОВ «Юридична компанія «Колегія адвокатів України» в особі Ловецького Максима , адвоката Кузьміна Ксенії Олегівни, адвоката Артем`єва Ганни Олегівни, з якими ОСОБА_1 не укладали договорів.
Крім того, чоловік ОСОБА_1 за станом здоров`я не може керувати транспортним засобом, оскільки має встановлені медичні діагнози, у сім`ї відсутня інша особа, яка б могла забезпечити регулярне транспортування дитини до закладу освіти, що в сукупності свідчить про непропорційність застосованого стягнення та його надмірні негативні наслідки для дитини.
Таким чином, захисник вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню з постановленням нової.
В судове засідання  ОСОБА_1 двічі не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином засобами поштового зв`язку, дана справа була відкладена у зв'язку з поданням представиком ОСОБА_1 - адвокатом Охрімчук Т.В. клопотання про відкладення судового засідання, проте і в друге призначене судове засідання на адресу Київського апеляційного суду надійшло наступне клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Охрімчук Т.В. про відкладення судового засідання, суд визнав можливим слухати справу у відсутність двічі поспіль нез'явившихся осіб, які повідомлені належним чином незалежно від причин їх неявки. 
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, суд першої інстанції посилався на те, що відомості викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а Правил дорожнього руху України є достовірними та підтверджені зазначеними доказами, а тому в діях  ОСОБА_1  наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП..
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Тобто, встановлений порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, за наявністю ознак, передбачає певний алгоритм дій, який визначений ст.266 КУпАП та Інструкцією, при цьому медичний огляд проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а огляд на місці - поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 616819, складеного старшим інспектором поліції ГУНП в Київській області капітаном поліції Севруком Дмитром Олексійовичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 16 березня 2026 року о 22 год. 30 хв. в с. Хотянівка км Міжрічча по вул. Центральна, водій ОСОБА_1 керувала авто бмв 740 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Драгер  під запис боді камери номер 853290, проба позитивна 1.91%, чим порушила п. 2.9.а ПДР - керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до чеку тестування на алкоголь, результат тестування, на приладі «Drager ALCOTEST6820» - 1,91 %.
16 березня 2026 року було виписане направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Вишгородської ЦРЛ з якого вбачається, що у результаті огляду поліцейським у водія виявленні ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів та мови.
Від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень  ОСОБА_1 відмовилась.
З дослідженого відеозапису події з боді камери поліцейського вбачається, що підходячи до машини працівник поліції ще нічого не зазначивши, проте ОСОБА_1 вказала, що забрала дитину з дня народження і вони їдуть додому(зафіксований час на відео з камери 853290 22:31).
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейський на початку спілкування не назвав свої прізвище, посаду, спеціальне звання, а також не мав підстав для зупинення ТЗ та не повідомив про підстави такої зупинки суд апеляційної інстанції не приймає,оскільки на відеозаписі чітко видно, що поліцейський автомобіль був обладнаний синьо-червоними проблисковими маячками, які були увімкнені у момент зупинки ОСОБА_1 , і які неможливо було не помітити. 
Крім того, на автомобілі були чіткі написи «ПОЛІЦІЯ», що є виключною ознакою транспортних засобів Національної поліції України. З дослідженого відеозапису встановлено, що  ОСОБА_1 не заперечує того, що саме вона керувала транспортним засобом. Так, зокрема  ОСОБА_6 вказала, що забрала дитину з дня народження і вони їдуть додому. (зафіксований час на відео з камери 853290 22:31). 
Доводи апеляційної скарги, що відеозапис, який наявний в матеріалах справи не є безперервним та містить ознаки фрагментарності (наявні часові розриви), на відеозаписі зовсім не відображаються події, які відбувалися в період з 22:57:25 по 23:05:45, тобто переривання відеозапису позбавляє суд можливості встановити повну та об`єктивну картину подій, суд апеляційної інстанції відхиляє,  з огляду на наступне.
Відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, ні діючим законодавством, ні вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським.
В подальшому, працівник поліції вказує, що з автомобіля відчувається запах алкоголю, на що ОСОБА_1 відповіла, що в неї немає алкоголю тому, що вона курить айкос , а її подруга пила, після чого працівник поліції запропонував пройти тест на алкоголь, після чого, відповідно до відеозапису працівник поліції запитує ОСОБА_1 чи погоджується вона пройти тест на алкоголь на місці зупинки, на що остання запитує, а що якщо не погоджуюсь, працівник поліції пояснив, що тоді потрібно проїхати до лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 зазначила, що зрозуміла і вказала, що давайте (зафіксований час на відео з камери 853290 22:33-22:34).
Під час спілкування зі співробітниками поліції ОСОБА_1 повідомила, що випила бокал просеко. (зафіксований час на відео з камери 853290 22:33).
Щодо доводів апеляційної скарги, що ознаки сп`яніння тільки формально вписані в Акт огляду і в Направлення на проведення огляду без фактичної наявності, про такі ознаки сп`яніння поліцейські не повідомляли ОСОБА_1 до моменту проведення огляду, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 616819 від 16.03.2026, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП містить необхідні у ньому відомості, зокрема, щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України, крім того, у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції доВишгородської ЦРЛ з якого вбачається, що у результаті огляду поліцейським у водія виявленні ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів та мови. 
Крім того, з доданого до матеріалів справи відеозапису з боді камери поліцейського, де чітко видно, що ОСОБА_1 сама зазначила, що випила бокал просеко.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не було належним чином ознайомлено з результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння та не було запропоновано пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, що є обов`язковою альтернативою у разі незгоди особи з результатом огляду на місці або сумнівів щодо їх достовірності, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на відеозаписі зафіксовано, як співробітники поліції двічі запитують ОСОБА_1 чи буде вона ознайомлюватися з матеріалами справи та отримувати копії, на що остання зазначила, що не (зафіксований час на відео з камери 853290 23:19), крім того, наявність або відсутність направлення наогляд водія,з метою виявлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння виникає в ОСОБА_1  не з моменту вручення їй направлення на проходження відповідного огляду, а в силу вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху- з моменту висловлення відповідної вимоги працівником поліції як до водія транспортного засобу. .
Аналізуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.9а ПДР України та про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду справи.
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Охрімчук Тетяни Олександрівни
Керуючись, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Охрімчук Тетяни Олександрівни залишити без задоволення.
Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 27 квітня 2026 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, єостаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: