Справа №766/175/23
н/п 1-кп/766/2087/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 
суддів: ОСОБА_2 
ОСОБА_3 
за участю секретарів: ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 
прокурорів: ОСОБА_6 
ОСОБА_7 
захисника (в режимі відеоконференції): ОСОБА_8 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №62023080030000098 від 23.03.2023, об`єднаного з кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №62022150010000484 від 13.09.2022, за обвинуваченням  ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Севастополь, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
-у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним.
1. ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, займаючи посаду начальника відділу по роботі з персоналом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» у званні майора внутрішньої служби, яке відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлюється особам старшого начальницького складу, склавши присягу на вірність Українському народові та, серед іншого, зобов`язавшись неухильно додержуватись Конституції та законів України відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», будучи працівником правоохоронного органу згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», будучи обізнаною про введення воєнного стану в Україні, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту наявності збройного конфлікту на території країни, захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області, зокрема, обласного центру - м. Херсона, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, з метою утворення та функціонування на території Херсонської області та, зокрема, м. Херсона, окупаційною адміністрацією РФ системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, будучи обізнаною про факт ведення РФ агресивної війни проти України, перебуваючи на території м. Херсона, переслідуючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, порушивши присягу, наприкінці травня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) перейшла на бік ворога та зайняла посаду «начальника отдела кадров» у підпорядкованому окупаційній адміністрації РФ незаконно створеному органі - «Управлении службы исполнения наказаний по Херсонской области», який у подальшому увійшов до складу «Федеральной службы исполнения наказаний», завдаючи своїми діями шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом становлення та дії правоохоронної гілки окупаційної влади РФ на території Херсонської області.
Так, у період з кінця травня 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) по теперішній час ОСОБА_9 приймає безпосередню участь у функціонуванні «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» через виконання обов`язків на зайнятій посаді начальника відділу кадрів у вказаному незаконно створеному органі, очолюючи роботу із забезпечення органу працівниками, через їх відбір, прийняття, адаптацію за законодавством та стандартами окупаційної влади.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану. 
2. Крім того, ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, перебуваючи на посаді начальника відділу по роботі з персоналом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання Російською Федерацією території м. Херсону та інших населених пунктів Херсонської, Миколаївської областей, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти суверенітету України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади Російської Федерації, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації РФ та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування на території Херсонської і Миколаївської областей системи органів державної влади Російської Федерації, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у травні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, однак не пізніше 11.05.2022, в період проведення бойових дій на території Херсонської і Миколаївської областей, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, зраджуючи дану народові України присягу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, перебуваючи на території Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)», яка розташована за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Дар`ївка, розробила ряд проектів нормативних документів щодо створення та функціонування незаконного правоохоронного органу, а саме Управління служби виконання покарань по Херсонській області, зокрема, положення про Управління служби виконання покарань по Херсонській області (далі - Управління), положення про відділи Управління, положення про підпорядковані Управлінню установи, посадові інструкції працівників Управління та підпорядкованих установ, штатні розклади управління та підпорядкованих установ, структуру Управління та підпорядкованих установ, тимчасове положення про проходження служби та соціальні гарантії, на підставі яких на тимчасово окупованій території Херсонської області представниками РФ було утворено Управління служби виконання покарань по Херсонській області, а також здійснювала разом з представниками РФ добір кадрів до незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, а саме до Управління служби виконання покарань по Херсонській області, вживаючи при цьому заходи щодо удосконалення організаційно-штатної структури вказаного органу, надаючи таким чином представникам іноземної держави (РФ) допомогу у функціонуванні незаконного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території Херсонської області. 
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.
3. Також, ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання Російською Федерацією території м. Херсон та інших населених пунктів Херсонської, Миколаївської областей, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації РФ та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Херсонської і Миколаївської областей системи органів державної влади РФ, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в червні 2022 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, однак не пізніше 10.06.2022, в період проведення бойових дій на території Херсонської і Миколаївської областей, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перебуваючи у м. Херсоні, надала добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою РФ та добровільно зайняла в незаконному правоохоронному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області в Управлінні служби виконання покарань по Херсонській області посаду начальника відділу кадрів та стала виконувати вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації РФ на вказаній посаді. 
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.
ІІ. Підстави для здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні за відсутності обвинуваченого (in absentia).
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з урахуванням та дотриманням загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду.
У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_9 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, однак у судове засідання не з`явилася.
Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.
При цьому згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Так, за змістом ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Судом у судові засідання ОСОБА_9 викликалася шляхом направлення повістки на останню відому адресу проживання, зазначену в обвинувальному акті, яка повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Водночас за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. 
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. 
У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).
Вказані положення кримінально-процесуального закону судом були дотримані.
Так, у газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик до суду ОСОБА_9 у підготовчі судові засідання на 19.07.2023 о 13:30 годині, 24.07.2023 об 11:00 годині, 02.08.2023 об 11:00 годині, 01.09.2023 о 13:30 годині, 24.11.2023 о 13:20 годині, 28.11.2023 о 10:00 годині, 08.01.2024 о 13:30 годині, 22.01.2024 о 13:30 годині, 14.02.2024 о 14:30 годині, 21.03.2024 о 13:00 годині, 30.04.2024 о 13:00 годині, 05.06.2024 о 09:50 годині, 21.06.2024 о 08:45 годині, 29.07.2024 о 15:30 годині та судові засідання, призначені на 08.01.2025 о 10:00 годині, 28.02.2025 об 11:00 годині, 25.03.2025 о 10:00 годині, 31.03.2025 о 13:00 годині, 18.04.2025 о 13:00 годині, 25.04.2025 о 10:00 годині, 16.05.2025 об 11:00 годині, 21.07.2025 о 09:30 годині, 12.09.2025 о 10:00 годині, 02.12.2025 о 15:00 годині, 10.12.2025 о 14:00 годині, 04.03.2026 об 11:30 годині, 30.03.2026 о 14:00 годині та 25.06.2026 о 15:00 годині до Херсонського міського суду Херсонської області. Також повістки про виклик в судові засідання були направлені для опублікування на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та були вручені захиснику обвинуваченої.
Крім того, повідомлення про виклик до суду обвинуваченої ОСОБА_9 були опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.
Зважаючи на правила ст. ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.
Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.05.2023 постановлено про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №62023080030000098 від 23.03.2023.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2023 постановлено про здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №62022150010000484 від 13.09.2022.
Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_9 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві від 15.09.2022 ОСОБА_9 оголошено в розшук.
Постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві від 16.06.2023 ОСОБА_9 оголошено у міжнародний розшук.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, серед іншого, щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення (п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України).
Стосовно ОСОБА_9 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, постановою старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві від 03.11.2022 постановлено про залучення захисника до участі у кримінальному провадженні №62022150010000484 від 13.09.2022 відносно ОСОБА_9 через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях.
Згідно доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській та Миколаївській областях від 03.11.2022 №014-0002404 захисником ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №62022150010000484 від 13.09.2022 було призначено адвоката ОСОБА_8 (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю від 31.07.2012 НОМЕР_16).
Також, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2023 задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні №62023080030000098 від 23.03.2023 щодо ОСОБА_9 .
Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 08.01.2024 об`єднано кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України в одне кримінальне провадження.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2024 задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження в об`єднаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 .
На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись захиснику, яка крім того була обізнана з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.
Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_9 , щоб забезпечити останній можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом.
ІІІ. Позиція учасників кримінального провадження.
Прокурор ОСОБА_6 під час судових дебатів, враховуючи, що ОСОБА_9 вчинила злочини, будучи діючим працівником правоохоронного органу у спеціальному званні, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, просив визнати її винною у вчиненні кримінальних правопорушень згідно пред`явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання за ч. 7 ст. 111-1 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних та правоохоронних органах на строк 15 років; за ч. 2 ст. 111 КК України у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй майна, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних та правоохоронних органах на строк 15 років. На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_9 спеціального звання «майор внутрішньої служби».
Прокурор ОСОБА_7 під час судових дебатів просив визнати ОСОБА_10 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 111 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна; за ч. 7 ст. 111-1 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та правозахисних і правоохоронних органах на строк 15 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних і правоохоронних органах на 15 років та з конфіскацією усього належного майна, а також на підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_9 спеціального звання «майор внутрішньої служби».
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні вину ОСОБА_9 заперечила. Висловила свої заперечення щодо службової записки від 07.09.2022 №19-145 з додатком у вигляді копії публікації, оскільки не зазначено, що це за документ (додаток), не зазначено з якого ресурсу він отриманий, звідки роздруковане оголошення з публікації, не вбачається, якими саме вжитими заходами встановлено, що номер телефону належить саме ОСОБА_9 . 
Також заперечувала проти копії наказу від 10.05.2022 №41/ОС, долученого на підставі відповіді Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» №26-38/ВС від 16.01.2023, відповідно до якого звільнено з 31.05.2022 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України ОСОБА_9 , оскільки вказаний наказ є копією, яка не засвідчена належним чином, оригінали слідчому ДБР не надавалися, а лише завірені самими працівниками ТУ ДБР та проти копії подання Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 29.08.2019 про присвоєння спеціального звання «майора внутрішньої служби» ОСОБА_9 , оскільки вказаний документ не засвідчений належним чином, поданий з порушенням вимог ст. 99 КПК України, де зазначено, що в якості доказу надається оригінал документа або належним чином засвідчена копія, тому цей документ не може бути прийнятий судом, заперечувала щодо його долучення.
Висловила свої заперечення проти документів, наданих Державною установою «Херсонський слідчий ізолятор», а саме: «результаты рассмотрения кандидатур на работу в УСИН по Херсонской области ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , датовані в період з серпня по жовтень 2022 року, оскільки у всіх документах різний почерк заповнення, невідомо, хто саме їх складав, за яких обставин, підпис також різний і не можна говорити про те, що він належить саме ОСОБА_9 . 
Долучений стороною обвинувачення можливий проект наказу від 31.05.2022 №11 «О назначении ОСОБА_30 на должность начальника отдела кадров …» ніким не підписаний, без печатки, не набув законної сили, тобто не доводить факт того, що особа була призначена чи зайняла якусь посаду.
Крім того зазначила про недопустимість доказів, а саме:
-протоколу обшуку від 24.11.2022, оскільки обшук проведений у незаконний спосіб, ті докази, які зачитувалися стороною обвинувачення, здобуті не у процесуальний спосіб. Обшук проводився на підставі заяви в.о. начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» ОСОБА_31 від 24.11.2022, а не на підставі ухвали слідчого судді, доказ є недопустимим; 
-протоколу огляду інтернет-видань від 29.05.2023. Огляд відеозапису проводився слідчим одноособово, без залучення спеціаліста. Відповідно до ст. 99 КПК України для огляду Інтернет ресурсів має бути залучений спеціаліст. У вказаному відеозаписі не підписано, що це саме ОСОБА_9 та що вона займає якусь посаду. Вказаний протокол огляду виготовлений і складений з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, тому не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу;
-протоколу огляду від 22.11.2022, оскільки вказаний огляд відеозапису проводився слідчим без залучення спеціаліста, який володів би відповідними знаннями у сфері комп`ютерних технологій. Вказаний збережений відеозапис є дублікатом документа, отриманий не в порядку передбаченому КПК та є неналежним, недопустимим доказом;
-протоколів оглядів публікацій, розміщених в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, оскільки вказані огляди також проведені з порушенням вимог КПК, а саме проводилися слідчим одноособово без залучення спеціаліста.
Під час судових дебатів зазначила, що вважає не доведеним обвинувачення поза розумним сумнівом у зв`язку з тим, що відсутні будь-які документи, які б свідчили про написання ОСОБА_9 заяви про прийняття на службу або відповідного наказу, чи про представлення її як особи, яка зайняла відповідну посаду. З месенджеру Телеграм не вбачається, що ОСОБА_9 складала якісь документи і відповідно допомагала створювати якийсь незаконний орган, у зв`язку з цим не підтверджується обвинувачення у державній зраді. Також не доведеним є зайняття ОСОБА_9 посади, у зв`язку з відсутністю будь-яких документів, представленні її. З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, на якому зазначено особу, але не зазначено, що це саме ОСОБА_9 і саме вона обіймає посаду співробітника «ГУ ФСИН Херсонской области». Свідки при допиті підтвердили, що вони не бачили ніяких документів, які підписані ОСОБА_9 згідно її посади, а відповідне їхнє звільнення відбувалося виключно за українським законодавством, тобто російське законодавство ніхто не виконував. Просила визнати ОСОБА_9 невинуватою і закрити провадження за відсутністю події і складу злочину.
Щодо добровільності її дій зазначила, що допитом свідків також не встановлено, що ОСОБА_9 , якщо можливо і вчиняла якісь дії, але не було доведено, що це було саме добровільно, показаннями свідків цього не доводиться. В законодавстві є така підстава звільнення від кримінальної відповідальності як діяння під примусом. У зв`язку з тим, що дана особа перебувала в окупації, обирати засіб поведінки будь-який вона на могла, тому відповідно і не доведено, що вона діяла добровільно.
IV. Докази, досліджені судом на підтвердження обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Вина ОСОБА_9 у вчиненні поставлених їй у провину кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується наступними показами свідків, допитаними в ході судового засідання.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_32  пояснила, що станом на 24.02.2022 вона працювала в Херсонському слідчому ізоляторі завідувачем канцелярії. Після початку повномасштабного вторгнення вони виходили на роботу, відправляли документи на електронну пошту на Київ, Одесу, щоб їм повідомили, що робити в такій ситуації, але відповіді не було, тому вони продовжували виходити на роботу. Після 20.04.2022 представники окупаційної влади приїхали до адміністративної будівлі від слідчого ізолятора на вул. Дружби, 4. Приїхало 5-6 чоловік із солдатами, які були в масках зі зброєю. Туди спочатку нікого не пускали, а потім заводили під наглядом російських солдат до актової зали, зброя була направлена на людей. Промову виголошував ОСОБА_33 , який був начальником Державної установи «Північна виправна колонія (№90)», а потім очолив «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» при окупаційній владі. Серед тих, хто з ними приїхав була і ОСОБА_34 . Збирали в залі, не змушували працювати, але обіцяли зарплату, тому більшість залишилось. Під час промови від ОСОБА_35 була фраза, що якщо не погодимось «мы знаем где вы живете и где живут ваши родственники». Дівчата трохи запанікували, тому залишилися працювати. На зборах ОСОБА_36 нічого не говорила, просто була присутньою. До початку окупації ОСОБА_37 працювала в слідчому ізоляторі інспектором кадрів, потім пішла на підвищення. На зборах ОСОБА_38 ніяк не представляли, наказ про призначення її на посаду не зачитували. 
Свідок зазначила, що коли усе це почалося вони зрозуміли, що ОСОБА_37 разом з ОСОБА_39 . На той момент свідку не було відомо, яку посаду зайняла ОСОБА_40 . Десь в травні місяці за вказівкою ОСОБА_35 начальник Херсонського слідчого ізолятора ОСОБА_41 відправив свідка разом з іншими працівниками до канцелярії до Державної установи «Північна виправна колонія (№90)», оскільки там на той час нікого не було та потрібно було зробити інвентаризацію всіх державних документів. Знаходячись в ДУ «Північна виправна колонія (№90)» свідок бачила там ОСОБА_9 та вже зрозуміла, що остання працює в кадрах, а через деякий час, коли почали надходити накази на виконання, зрозуміла, що ОСОБА_9 є начальником відділу кадрів «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области». 
Свідок під час окупації залишилася працювати при окупаційній владі в канцелярії, займалася реєстрацією документів. Спочатку їй пообіцяли, що вона буде завідуючою канцелярії, а потім стане інспектором канцелярії. 
Також свідок пояснила, що вони працювали в адміністративній будівлі, в цій будівлі працювала і ОСОБА_42 , вони як канцелярія знаходились на третьому поверсі, а кадри були на другому поверсі, однак табличок з назвою відділу або з посадами не було. Після захоплення установи окупаційною владою ОСОБА_42 продовжувала працювати до 30.10.2022, до моменту коли всі виїхали. Обвинувачена також виїхала з окупаційною владою. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_43  надав покази про те, що станом на 24.02.2022 він працював оперуповноваженим оперативного відділу ДУ «Північна виправна колонія (№90)». Після повномасштабного вторгнення, всіх співробітників залишили на казарменій основі, всі знаходилися на території колонії, несли службу відповідно до українського законодавства. На початку або середини березня 2022 року до установи приїхали представники окупаційної влади, машини були з позначкою «Z». Приїжджали до начальника колонії ОСОБА_44 , були в військовій формі та цивільному. 
Десь в середині травня 2022 року ОСОБА_45 зібрав нараду та повідомив, що з 01.06.2022 колонія переходить під окупаційну владу та буде працювати за російським законодавством, буде висіти атрибутика РФ, ті співробітники, які хочуть залишитися працювати, вони залишаються, ті хто не хоче, вони допрацьовують за українським законодавством до 31.05.2022 та їх звільняють. 
Після переходу під окупаційну владу свідок допрацював до 31.05.2022 після чого відмовився виходити на роботу. Десь в середині червня числа 15-16 до нього приїхав ОСОБА_29 , який, як пізніше стало відомо свідку, зайняв посаду «начальника оперативного отдела Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» та сказав, що ОСОБА_45 дав йому наказ доставити свідка до установи. Коли приїхали до адміністративної будівлі ДУ «Північна виправна колонія (№90)» ОСОБА_45 сказав свідку, що він має два тижні після чого повинен виходити на роботу. Свідок намагався за цей час виїхати, але 24.06.2022 знову приїхав ОСОБА_46 і сказав, що ОСОБА_45 дав наказ, якщо з понеділка, тобто з 27.06.2022 свідок не вийде на роботу, то його замотають в триколор, були погрози вбивством на його адресу, також боявся за свою сім`ю. 27.06.2022 за свідком заїхав ОСОБА_46 та привіз до ДУ «Північна виправна колонія (№90)». 
Як пізніше стало відомо свідку на базі ДУ «Північна виправна колонія (№90)» було сформовано «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», яке очолив ОСОБА_45 . Коли ОСОБА_46 привів свідка до кабінету ОСОБА_45 , той наказав секретарю викликати начальника кадрів, в той момент прийшла ОСОБА_42 . ОСОБА_45 сказав їй, що буде новий працівник, поставив її до відома. Особисто свідку як начальника кадрів ОСОБА_38 не представляли, наказу про призначення її на посаду не бачив. Як потім стало відомо свідку, вона стала начальником кадрів вказаного управління. До цього свідок бачив ОСОБА_38 в кінці травня 2022 року, вона вже тоді з`явилася на адміністративній території ДУ «Північна виправна колонія (№90)» та від інших співробітників свідок знав, що вона буде працювати начальником відділу кадрів. На посаді вона залишалася до того моменту, поки не евакуювалися на лівий берег, тобто до кінця жовтня - початку листопада 2022 року. Наскільки було відомо свідку, усі хто займав керівні посади мали отримати російський паспорт та чи отримувала його ОСОБА_37 , свідку невідомо.
Також свідок додав, що на території був маленький штаб, ОСОБА_42 заходила туди до ОСОБА_47 , оформляла документи, приймала людей. Прийняття на роботу свідка відбулося усним шляхом, ніяких заяв, рапортів про прийняття на роботу він не писав, оскільки його особова справа вже була в установі. ОСОБА_42 приносила свідку на підпис якісь документи, але які саме він не пам`ятає, щось заповнював, щось підписував та одразу віддавав ОСОБА_9 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_48  надав покази про те, що він працював в Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)» на посаді заступника з 2010 року. За рік до подій ОСОБА_9 працювала в цій же колонії начальником відділу кадрів. Після 24.02.2022 суттєвих втручань з боку окупаційної влади в діяльність установи не було. Спочатку заходили воєнізовані люди з перевіркою, були спроби заволодіти транспортом і все. До 11.05.2022 установа функціонувала відповідно до українського законодавства. 
11.05.2022 близько 10:00 години до установи під`їхали цивільні машини в супроводі військових, «тигри» та один «УРАЛ, з написом літерою «Z», з ними був ОСОБА_33 , начальник ДУ «Північна виправна колонія (№90)» та люди в цивільному в балаклавах зі зброєю, а решта військові в камуфляжній формі, оточили установу. Всіх запросили до актової зали, де усі присутні були без зброї, російські військові зі зброєю, демонстрації розстрілів не було. ОСОБА_45 оголосив, що створено нову організацію, так зване «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», де він є начальником. Також ОСОБА_45 акцентував на тому, що українська влада покинула напризволяще установу, не було продуктового забезпечення, а вони (окупаційна влада) можуть все зробити, поновити запаси, всім забезпечити. Зазначив, що ті хто бажає, може залишитись працювати. Після цього захід було закінчено, всі вийшли, а заступників та керівництво попросили залишитися, після чого ОСОБА_9 оголосила, що необхідно пройти співбесіду з ОСОБА_39 . Збори в актовій залі були на третьому поверсі, а співбесіди проводили на другому поверсі. Коли свідок спустився на другий поверх, в приймальні кабінету начальника були два військовослужбовця та одна людина в цивільному, але в балаклаві. Свідку було запропоновано роботу в новоствореному органі, на що він відмовив. Після того, як всі поїхали, свідок звернувся до відділу кадрів до ОСОБА_9 , щоб забрати свої документи, особову справу, на що вона відмовила, сказала, що потрібно звільнитися. Після чого свідок написав рапорт на звільнення, йому видали трудову, військовий квиток, витяг з наказу, підписаний тимчасово в.о. начальника установи. ОСОБА_9 особову справу не видала, сказала, що має бути запит. Підпис та печатку та запис в трудовій ставила вона як начальник відділу кадрів ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)».
Також свідок зазначив, що на місці разом з російськими представниками ОСОБА_9 вільно себе поводила, з посмішкою, вільно пересувалася, з її поведінки не можна було сказати, що вона переймалась присутністю російських військових, не була налякана. Вона говорила свідку, що буде залишатися працювати далі. Згодом від колег на рівні чуток та з Інтернет ресурсів, де бачив статтю за її участі, свідку стало відомо, що ОСОБА_9 працює начальником відділу кадрів новоствореного незаконного органу. Вона працювала в період часу з 12.05.2022 до деокупації міста, тобто до листопада 2022 року. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_49  пояснив, що з 2017 року до 13.05.2022 працював в органах Державної кримінально-виконавчої служби в ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» на посаді начальника відділення соціально-психологічної служби. Начальником відділу кадрів ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» була ОСОБА_9 . Колонія працювала в штатному режимі до 11.05.2022 за українським законодавством.
11.05.2022 приїхали представники окупаційної влади та повідомили, що це вже установа РФ. Приїхав ОСОБА_45 , який був начальником ДУ «Північна виправна колонія (№90)», Тропіна зібрала всіх в актовій залі, ОСОБА_45 в супроводі російських військових на території установи повідомив, що створено новий орган, запропонували або працювати або звільнятися. Свідок прийшов до відділу кадрів, написав рапорт на звільнення, попросив ОСОБА_50 віддати його трудову і особову справу, але ОСОБА_9 особову справу не видала, відмовила. ОСОБА_9 на зборах як представника новоствореного органу не представляли. Свідок зазначив, що був звільнений 13.05.2022, коли зайшов до відділу кадрів, особову справу не видали, а видали тільки трудову, нічим не аргументували чому не видають особову справу. 
Також зазначив, що ОСОБА_9 під час окупації установи вільно спілкувалася, була задоволена, поводила себе добровільно. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_51  пояснив, що станом на 24.02.2022 працював заступником начальника відділу охорони ДУ «Північна виправна колонія (№90)». Під час тимчасової окупації, після повномасштабного вторгнення, всіх перевели на казармений режим, знаходилися на території установи, продовжували працювати. Працювали до кінця травня, до 31.05.2022, випадків захоплення окупаційними військами не було. На початку травня їх зібрав начальник відділу ОСОБА_52 та повідомив, що напередодні начальників відділу збирав начальник установи ОСОБА_45 , який повідомив, що до кінця місяця працюємо в такому режимі за українським законодавством, а з 01.06.2022 установа переходить під керування РФ. Після того, як довели, що в подальшому установа перейде під керування РФ, свідок написав рапорт про звільнення та віддав на підпис ОСОБА_53 , який викликав свідка та запропонував посаду начальника відділу охорони в подальшому після 01.06.2022, на що свідок відмовився. Після чого свідок звернувся до начальника відділу кадрів ОСОБА_54 забрав трудову книжку та військовий квиток. Зазначив, що в середині травня в адміністративній будівлі зустрічав ОСОБА_9 та від колективу, співробітників дізнався, що вона буде займатися працевлаштуванням тих, хто залишиться працювати на РФ. До цього ОСОБА_9 працювала в ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)». До 01.06.2022 бачив особисто ОСОБА_50 до десяти разів на території ДУ «Північна виправна колонія (№90)». 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_55  пояснив, що станом на 24.02.2022 працював в ДУ «Північна виправна колонія (№90)» на посаді старшого інспектора відділу охорони. Перші два місяці установа перебувала на казарменому положенні. З 01.06.2022 установа перейшла під контроль представників окупаційних військ РФ. До 31.05.2022 установа була підконтрольна українському законодавству. Спочатку в установі була начальником відділу кадрів ОСОБА_56 . З другої половини травня вже була ОСОБА_9 зі своєю новою командою. Коли ОСОБА_53 оголосили підозру в державній зраді, він зібрав керівників і оголосив, що з 01.06.2022 установа переходить під контроль РФ, хто хоче може лишитися працювати, хто хоче звільняється, перехід був добровільний. 
08.05.2022 зібрав, на той час начальник відділу охорони, та оголосив про перехід установи. 09.05.2022 свідок написав рапорт на звільнення. Коли свідок забирав документи, в кадрах вже була ОСОБА_42 , урочисто про зайняття нею посади не повідомлялося, її представлення не було. Документи на звільнення видавала вже ОСОБА_9 . Запис про звільнення робив хтось з робітників відділу кадрів на підставі українського законодавства. 
Також свідок зазначив, що якісь факти примусу до співпраці з окупаційною владою йому не відомі. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_57  надала покази про те, що станом на 24.02.2022 вона працювала в Херсонському слідчому ізоляторі провідним фахівцем ЗФЦ. В травні коли до установи приїхав ОСОБА_45 , було повідомлено про входження до системи російського законодавства, до середини травня ще працювали за українським законодавством. ОСОБА_9 працювала в Херсонському СІЗО заступником начальника відділу кадрів, потім або в 2020 році, або в 2021 році вона перейшла працювати до ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» начальником відділу кадрів. В кінці червня Херсонське СІЗО та працівників територіально перевели на територію ДУ «Північна виправна колонія (№90)» та вже там свідок побачила ОСОБА_50 , яка працювала начальником відділу кадрів за російським законодавством.
Свідок працювала інспектором в канцелярії. Кадровики заходили до канцелярії, оформляли якісь накази та у відділі кадрів була ОСОБА_9. Говорилось про те, що вона є начальником відділу кадрів. Документи з зазначенням її посади свідок не бачила. 
Свідок пояснила, що вони були в кабінеті, займалися знищенням документів, вона була як представник СІЗО. Разом з нею в одному кабінеті знаходилася завідуюча канцелярією новоствореного Управління та їй кадри приносили якісь документи, які саме свідок не може сказати, оскільки не мала до них відношення. ОСОБА_9 поводила себе звичайно, що входило до її посадових обов`язків свідку не відомо, оскільки ніякого відношення до відділу кадрів вона не мала. ОСОБА_9 бачила періодично в будівлі. В присутності свідка ОСОБА_9 за посадою не представляли, однак свідок спілкувалася з завідуючою канцелярії ОСОБА_58 , яка знаходилася разом з нею в одному кабінеті та яка говорила їй, що ОСОБА_9 є начальником відділу кадрів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_59  надав покази про те, що станом на 24.02.2022 працював начальником відомчо-пожежної охорони ДУ «Північна виправна колонія (№90)» до квітня 2022 року, оскільки не хотів працювати при росіянах. До установи приїжджав ОСОБА_45 у супроводі російських військових, проводив збори, на яких обіцяв нормальну зарплату в російських рублях, пропонував свідку залишитися працювати на цій же посаді в ДУ «Північна виправна колонія (№90)», яка вже функціонувала за російським законодавством. З СІЗО туди прийшли працювати дівчата, які почали служити на росіян. Кожен ранок були планьорки, на одній з яких ОСОБА_45 сказав, що якщо свідок не хоче працювати, то щоб не приходив на планьорку та не слухав про що там говориться. Свідок після планьорки вийшов, почекав кадровика, щоб забрати документи, вона видала тільки трудову книжку. ОСОБА_9 знав тільки два тижні, вона спочатку працювала в СІЗО, потім в ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)», після чого перейшла до ДУ «Північна виправна колонія (№90)». 
Свідок зазначив, що два роки назад у нього була контузія та багато чого він не пам`ятає. На досудовому розслідуванні з ним не проводили впізнання ОСОБА_9 по фото.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_60  пояснив, що в ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» працював з 2011 року, з 2013 року обіймав посаду заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи. ОСОБА_9 працювала начальником відділу кадрів.
11.05.2022 до установи прибули цивільні машини з літерою «Z», два «тигри» та один «УРАЛ». Прибув ОСОБА_33 , який займав посаду начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)», разом з ОСОБА_61 , який був заступником СКПО. Тропіна ОСОБА_62 за наказом ОСОБА_35 запросила всіх до актової зали та коли усі заходили, записувала щось в блокнот. Військовослужбовці РФ оточили будівлю, зайняли бойові позиції, в будівлі зайняли три поверхи, біля актової зали при вході стояло двоє військових з автоматами. Тема зібрання була перехід на бік РФ, ОСОБА_45 почав розказувати, щоб переходили на бік РФ. ОСОБА_9 в цей час поводила себе вільно, спокійно, посміхалася до ОСОБА_35 та ОСОБА_63 , всі сиділи засмучені, а вона посміхалася. На зібранні ОСОБА_9 не представляли, нікого не представляли, ОСОБА_45 також не представлявся.
Рішення про звільнення свідок прийняв в той же день, звільнився 13.05.2022. Прийшов до відділу кадрів, написав рапорт, попросив щоб віддали його особову справу, але ОСОБА_42 категорично відмовила. Коли прийшов вдруге, забрав трудову книжку і військовий квиток, особову справу так і не віддали. Його звільнили за законодавством України, наказ про звільнення ніхто не давав. Документи видав хтось з працівників відділу кадрів, хто саме це був, не пам`ятає. Рапорт на звільнення сказала ОСОБА_36 писати, запис в трудовій книжці також вона робила.
Від колишніх колег свідку стало відомо, що ОСОБА_9 зайняла посаду начальника відділу кадрів в новоствореному незаконному органі. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_64  пояснив, що ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)» працював з 2010 року, а з 2017 року на посаді молодшого інспектора відділу охорони. З ОСОБА_9 був знайомий, вона була начальником відділу кадрів в установі. 
В травні 2022 року на територію установи заїхали броньовані машини з літерами «Z» та цивільні машини, був ОСОБА_45 , ОСОБА_65 , російські військові оточили будівлю, на кожному поверсі були зі зброєю. До цього часу колонія працювала в штатному режимі. 
Зібрали усіх в актовій залі, говорили, що «Росія тут назавжди». ОСОБА_42 сиділа в першому ряду, їй було весело, посміхалася. Коли приїжджали вдруге ОСОБА_42 вже займала місце в президії, розповідали, що установа буде переходити під російське законодавство. ОСОБА_45 говорив, що установа буде підпорядковуватися РФ. Свідку пропонували залишитися працювати під керівництвом РФ, на що він відмовився. В кінці травня свідок звільнився, коли почалися погрози в телефонному режимі. 
До ОСОБА_9 особисто не звертався з приводу видачі документів на звільнення, документи видав хтось з працівників відділу кадрів. ОСОБА_9 на роботу з`являлася в супроводі, до кабінету заходила також в супроводі, пила каву з представниками РФ, на роботу її привозили та забирали під охороною. Яку посаду в новоствореному органі зайняла ОСОБА_42 свідку не відомо. 
Окрім показань свідків, винуватість ОСОБА_9 також підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, у тому числі виділених з кримінальних проваджень №42022100000000247 від 02.06.2022 та №62022150010000221 від 13.06.2022 матеріалів в копіях та оригіналах, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:
4.1. Доказами на обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України:
-службовою запискою відділу внутрішніх розслідувань, моніторингу та безпеки персоналу Департаменту Управління оперативно-розшукової діяльності від 07.09.2022 №19-145 з додатком у вигляді копії публікації, випуск за 11.08.2022 в засобах масової інформації (газета «Надднепрянская правда») наступного змісту: «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области приглашает на работу/службу активных и целеустремленных мужчин и женщин в возрасте от 18 до 55 лет, имеющих полное среднее или высшее образование, ранее не судимых, годных по состоянию здоровья, на должности» зазначено перелік посад, розмір заробітної плати та контактні номери телефонів: « НОМЕР_2 ОСОБА_66 , НОМЕР_3 ОСОБА_67 ». Вжитими заходами встановлено, що номером телефону НОМЕР_2 користується ОСОБА_9 , НОМЕР_3 - ОСОБА_68 , колишні співробітники ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)»;
-відповіддю Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» №26-38/ВС від 16.01.2023 щодо надання відомостей стосовно працівника установи виконання покарань на території Херсонської області ОСОБА_9 , а саме: копії наказу від 18.08.2021 №82/ОС, яким призначено майора внутрішньої служби ОСОБА_9 на посаду начальника відділу по роботі з персоналом установи 18.08.2021; 
-копією заяви в.о. начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» ОСОБА_31 від 24.11.2022, відповідно до якої слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №42022230000000327 надано згоду на проникнення на територію ДУ «Північна виправна колонія (№90)», в тому числі до адміністративних та інших будівель за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234 з метою проведення слідчих дій (огляд, обшук);
-копією протоколу обшуку від 24.11.2022 з описом речей і документів, дозвіл на проведення якого було легалізовано на підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.12.2022, проведеного в адміністративних будівлях штабу Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234, в ході якого виявлено та вилучено: 1) журнал документів вхідної кореспонденції; 2) журнал реєстрації вихідної кореспонденції; 3) журнал обліку виданих паперів; 4) журнал реєстрації вхідної кореспонденції; 5) журнал реєстрації паперів по особовому складу; 6) журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції; 7) журнал реєстрації паперів по особовому складу; 8) журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції; 9) журнал реєстрації вихідної кореспонденції; 10) журнал реєстрації наказів, що містять помітки «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та «Северная исправительная колония (№90)»; 11) «счёт-фактура №13946 от 10.10.2022» на 1-му аркуші із печаткою синього кольору на ньому із написом «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та кодом «1022102652»; 12) «дополнительное соглашение №2 к срочному трудовому договору от 01.06.2022 года» на працівника ОСОБА_69 у 2-х примірниках на 1 аркуші кожний; 13) акти технічного огляду території, приміщень та споруд установи, а також акти проведення обшуків (оглядів) загальною кількістю на трьохстах тридцяти (330) аркушах;
-копією протоколу огляду речей та документів від 07.12.2022, відповідно до якого проведено огляд речей/документів, що були вилучені під час проведення обшуку адміністративних будівель штабу ДУ «Північна виправна колонія (№90)» за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234. Проведеним оглядом встановлені наступні відомості серед іншого, зокрема:
1)предметом огляду є «Журнал №7 регистрации внутренней корреспонденции», який являє собою книгу формату A4 у твердій обкладинці світло-коричневого кольору. Назву журналу виконано друкованим текстом на папері білого кольору, який наклеєно за допомогою прозорої ліпкої стрічки на обкладинку. Аналогічним чином на обкладинку журналу наклеєно і папір із друкованим текстом «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области». При відкритті журналу вбачається, що його сторінки є розграфленими на колонки та рядки, які заповнені прописним текстом російською мовою, починаючи з дати «17.05.2022», закінчуючи «24.08.2022». Так, серед наявного прописного тексту є наступні прізвища: ОСОБА_9, ОСОБА_127, ОСОБА_128, ОСОБА_129, ОСОБА_130, ОСОБА_131, ОСОБА_132, ОСОБА_77, ОСОБА_133, ОСОБА_134, ОСОБА_135, ОСОБА_136, ОСОБА_137, ОСОБА_138, ОСОБА_139, ОСОБА_140, ОСОБА_141, ОСОБА_142, ОСОБА_143, ОСОБА_144, ОСОБА_111, ОСОБА_72, ОСОБА_145, ОСОБА_146, ОСОБА_147, ОСОБА_148, ОСОБА_46, ОСОБА_73, ОСОБА_149, ОСОБА_150, ОСОБА_151, ОСОБА_152 та інші. В кінці журналу, на останній сторінці міститься напис прописом «В журнале №7 пронумеровано, прошнуровано и скреплено печатью 104 (сто четыре) листа»;
2)предметом огляду є «Журнал №5 регистрации входящей корреспонденции», який являє собою книгу формату А4 у твердій обкладинці сіро-зеленого кольору. Назву журналу виконано друкованим текстом на папері білого кольору, який наклеєно за допомогою прозорої ліпкої стрічки на обкладинку. Аналогічним чином на обкладинку журналу наклеєно і папір із друкованим текстом «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области». При відкритті журналу вбачається, що його сторінки є розграфленими на колонки та рядки, які заповнені прописним текстом російського мовою, починаючи з дати «27.05.2022», закінчуючи «22.08.2022». Так, серед наявного прописного тексту є наступні прізвища:   ОСОБА_9 , ОСОБА_131, ОСОБА_128, ОСОБА_146 . У кінці журналу, на останній сторінці міститься напис прописом «В журнале №5 пронумеровано, прошнуровано и скреплено печатью 99 (девяносто девять) листов»;
3)предметом огляду є «Журнал №6 регистрации исходящей корреспонденции», який являє собою книгу формату А4 у твердій обкладинці жовто-синього кольору. Назву журналу виконано друкованим текстом на папері білого кольору, який наклеєно за допомогою прозорої ліпкої стрічки на обкладинку. Аналогічним чином на обкладинку журналу наклеєно і папір із друкованим текстом «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области». При відкритті журналу вбачається, що його сторінки є розграфленими на колонки та рядки, які заповнені прописним текстом російською мовою, починаючи з дати «19.05.2022», закінчуючи «23.08.2022». Так, серед наявного прописного тексту є наступні прізвища: ОСОБА_132, ОСОБА_131 , ОСОБА_153, ОСОБА_144, ОСОБА_9, ОСОБА_154, ОСОБА_146, ОСОБА_140, ОСОБА_77, ОСОБА_155, ОСОБА_129, ОСОБА_156, ОСОБА_72 , ОСОБА_46, ОСОБА_147. У кінці журналу, на останній сторінці міститься напис прописом «В журнале №6 пронумеровано, прошнуровано й скреплено печатью 100 (сто) листов»;
4)предметом огляду є «Журнал №3 регистрации приказов по личному составу», який являє собою книгу формату А4 у твердій обкладинці сіро-зеленого кольору. Назву журналу виконано друкованим текстом на папері білого кольору, який наклеєно за допомогою клею на обкладинку. Аналогічним чином на обкладинку журналу наклеєно і папір із друкованим текстом «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», однак за допомогою клейкої стрічки. При відкритті журналу вбачається, що його сторінки є розграфленими на колонки та рядки, які заповнені прописним текстом російською мовою, починаючи з дати «07.05.2022», закінчуючи «19.08.2022». Так, серед наявного прописного тексту є наступні прізвища: ОСОБА_65, ОСОБА_147, ОСОБА_129, ОСОБА_128, ОСОБА_146, ОСОБА_154, ОСОБА_46, ОСОБА_157, ОСОБА_158, ОСОБА_145, ОСОБА_131, ОСОБА_159, ОСОБА_144, ОСОБА_111, ОСОБА_160, ОСОБА_161, ОСОБА_162, ОСОБА_163, ОСОБА_164, ОСОБА_165, ОСОБА_130, ОСОБА_132, ОСОБА_140, ОСОБА_166, ОСОБА_167, ОСОБА_168, ОСОБА_169, ОСОБА_170, ОСОБА_171, ОСОБА_172, ОСОБА_173, ОСОБА_174, ОСОБА_175, ОСОБА_176, ОСОБА_177, ОСОБА_179, ОСОБА_178, ОСОБА_156, ОСОБА_9, ОСОБА_138, ОСОБА_180, ОСОБА_181, ОСОБА_182, ОСОБА_183, ОСОБА_184, ОСОБА_185, ОСОБА_186, ОСОБА_187, ОСОБА_188, ОСОБА_189, ОСОБА_190, ОСОБА_191, ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_192, ОСОБА_76 , ОСОБА_77 . У кінці журналу, на останній сторінці міститься напис прописом «В журнале №3 пронумеровано, прошнуровано и скреплено печатью 99 (девяносто девять) листов»;
-відповіддю Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 14.11.2022 №75/ВС, відповідно до якої надано документи (рапорти, журнали, службові записки тощо), виявлені під час повернення до адміністративних та інших будівель на території державної установи «Херсонський слідчий ізолятор», після 11.11.2022 по теперішній час, що були залишені та складені працівниками окупаційних органів влади в системі виконання покарань, а саме: 
1)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_11 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 20.09.2022, містить посаду роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
2)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_12 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 22.09.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник отдела кадров ОСОБА_78 »;
3)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_13 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 22.09.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
4)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_14 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 23.09.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник отдела кадров ОСОБА_78 »;
5)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_15 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 18.10.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник отдела кадров ОСОБА_78 »;
6)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_16 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 11.10.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник отдела кадров ОСОБА_78 »;
7)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_17 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 18.10.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник отдела кадров ОСОБА_78 »;
8)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_18 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 11.10.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник отдела кадров ОСОБА_78 »;
9)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_19 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 11.10.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник отдела кадров ОСОБА_78 »;
10)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_20 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 03.04.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »; 
11)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_21 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 03.08.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник отдела кадров ОСОБА_78 »;
12)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_22 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 14.09.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
13)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_23 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 20.09.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
14)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_24 на работу в УСИН по Херсонской области, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
15)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_25 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 12.09.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
16)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_26 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 19.09.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
17)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_27 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 03.10.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
18)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_28 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 09.08.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОК ОСОБА_78 »;
19)результат рассмотрения кандидатуры ОСОБА_29 на работу в УСИН по Херсонской области, датовано 08.08.2022, містить посаду, підпис та прізвище роботодавця - «начальник ОСОБА_79 »;
20)копія документу мовою оригіналу: «Приказ от 31.05.2022 №11 «О назначении ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 ,  ОСОБА_30 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 »», який містить відомості щодо призначення на посаду серед інших, зокрема, « ОСОБА_90 на должность начальника отдела кадров Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области с 01.06.2022 г., присвоив специальное звание майор внутренней службы. Основание: заявление о принятии на службу ОСОБА_30 »;
-протоколом огляду речей та документів від 11.12.2022, відповідно до якого проведено огляд речей/документів, що були витребуванні у порядку ст. 93 КПК України з ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 10. Оглядом встановлено, зокрема: предметом огляду є листи аркушу білого кольору форматом 1/2 A4, у вигляді бланку, на якому містяться друкований текст чорного кольору та рукописний текст чорного та синього кольорів у кількості 19 (дев`ятнадцять) штук. На дванадцяти предметах міститься відтиск печатки синього кольору округлої форми, по периметру якої міститься напис «УПРАВЛЕНИЕ СЛУЖБЫ ИСПОЛНЕНИЯ НАКАЗАНИЙ ПО ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ», а в середині - «ДЛЯ ДОКУМЕНТОВ». Бланки заповнені текстом російською мовою. Зверху предмета наявний напис «Результат рассмотрения кандидатуры гражданина». Навпроти графи «Гражданин» здійснено написи: ОСОБА_11 , ОСОБА_27 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . На графі «наименование юридического лица» зазначено «УСИН по Херсонской области». На графі «должность, подпись, фамилия, имя, отчество работодателя» зазначено «Начальник ОК, (подпись), ОСОБА_78 »;
-відповіддю Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» від 23.05.2023 №26-435/ВС щодо надання окремої інформації відносно ОСОБА_9 , а саме: довідки від 23.05.2023 №26-434/ВС про отримання ОСОБА_9 заробітної плати за травень 2022 року; копії паспорта серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_9 копії картки фізичної особи-платника податків ДПІ у м. Херсоні на ім`я ОСОБА_9 ; копії наказу від 05.08.2021 №76/ОС про призначення майора внутрішньої служби ОСОБА_9 на посаду інспектора відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи установи по переміщенню з державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 05.08.2021; копії наказу від 18.08.2021 №82/ОС, яким призначено майора внутрішньої служби ОСОБА_9 на посаду начальника відділу по роботі з персоналом установи, 18.08.2021; копії наказу від 10.05.2022 №41/ОС, яким звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , начальника відділу по роботі з персоналом 31.05.2022, підстава - рапорт ОСОБА_9 від 10.05.2022; копії висновку від 17.09.2021 №96/ОС комісії державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» з обчислення стажу служби для виплати надбавки за вислугу років ОСОБА_9 .
4.2. Доказами на обґрунтування винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України:
-копією відповіді Міністерства юстиції України №70456/87556-15-22/14.7 від 19.08.2022 на лист Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві №16-04-10562-22 від 08.08.2022, згідно якої повідомлено, що матеріали особової справи ОСОБА_9 (послужний список, службова характеристика, присяга рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, витяги з наказів про призначення та звільнення з посад та інших документів), що містять анкетні дані, знаходяться в ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)», яка перебуває на непідконтрольній Україні території, надано витяг з наказу Міністерства юстиції України від 30.09.2019 №2844/к «Про присвоєння чергових спеціальних звань», яким ОСОБА_9 присвоєно звання «майора внутрішньої служби»;
-ухвалою слідчого судді Миколаївського апеляційного суду від 22.11.2022, відповідно до якої надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем без відома їх власника, володільця або утримувача, що містяться в електронних інформаційних системах на яких обробляється та зберігається інформація з використанням месенджерів: «Whatsapp», «Viber», «Telegram», а саме мобільного терміналу з абонентським номером НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-протоколом про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 24.11.2022 з доданими скриншотами, відповідно до якого отримано доступ до частини електронної інформаційної системи, а саме до облікового запису (акаунту), що має зовнішнє посилання на акаунт ОСОБА_193 , у програмному забезпеченні для обміну повідомлення (месенджері) «Telegram», без відома його власника, володільця або утримувача. В подальшому виявлено та отримано відомості особистого листування між обліковим записом (акаунтом), який має зовнішнє посилання на акаунт ОСОБА_193 , що прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_5 (належить ОСОБА_9 ) та іншими обліковими записами (акаунтами). В переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_92 » (номер телефону скритий), яким користується ОСОБА_93 . Початок та кінець їх листування датується 19.08.2022. В ході переписки зроблено скриншот наступної новини: «Сотрудницы уголовно-исполнительной службы перешли на сторону врага: им сообщили о подозрении». Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_94 » (мобільний телефон скритий), яким користується невідомий чоловік та в переписці з яким отримано фотокопію документа: «График дежурства руководящего состава и оперативных групп учреждения на июнь 2022 года». Початок та кінець їх листування датується 06.07.2022;
-постановою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури від 27.06.2022, відповідно до якої надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем;
-протоколом про хід та результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем з 01.07.2022 по 03.07.2022 з доданим СD-R диском до нього, зробленими скриншотами та додатком у виді роздрукованих фотокопій документів, відповідно до якого отримано доступ до частини електронної інформаційної системи, а саме до облікового запису (акаунту), що має зовнішнє посилання на акаунт «ОСОБА_194», у програмному забезпеченні для обміну повідомлення (месенджері) «Telegram», без відома його власника, володільця або утримувача. В подальшому виявлено та отримано відомості особистого листування між обліковим записом (акаунтом), який має зовнішнє посилання на акаунт «ОСОБА_194», що прив`язаний до номеру мобільного телефону НОМЕР_5 (належить ОСОБА_9 ) та іншими обліковими записами (акаунтами). В переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_95 » (м.т. НОМЕР_6 ), яким користується ОСОБА_93 . Початок їх листування датується 30.05.2022, кінець переписки складає 22.06.2022. З виявленої інформації, що міститься у вказаній чат-переписці, вбачається, що ОСОБА_9 звертається до ОСОБА_44 з приводу посадових інструкцій та положень по відділам; отримано фотокопію зразка «Временной справки по «Дарьевской исправительной колонии (№10)», за підписом кадровика Управління, тобто ОСОБА_9 , на що ОСОБА_33 надав відповідь, що за його підписом. 
Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_96 » (м.т. НОМЕР_7 ), яким користується ОСОБА_93 . Початок та кінець їх листування датується 17.05.2022. Згідно інформації, яка міститься у вказаній чат-переписці, ОСОБА_33 повідомляє ОСОБА_9 про те, що він щойно повернувся з Криму, мовою оригіналу: «Положение подписано и структура тоже, подписано 13.05, зарегистрировано 17.05». 
Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_97 » (м.т. НОМЕР_8 ), яким користується ОСОБА_98 , який обіймає посаду на території ТОТ АР Крим - «заместитель начальника управления ФСИН по республике Крым и городу Севастополю». Початок їх листування датується 12.05.2022, кінець переписки складає 22.06.2022. 
Стенограма аудіофайлу записаного ОСОБА_9 та відправленого ОСОБА_99 (російською мовою): « ОСОБА_100 , здравствуйте, я кадровик, я никогда не занималась разработкой штатов, я не понимаю с чего нужно начать. Я так алгоритм в принципе…ну логически продумать, что есть управление, в штат управления… в структуру управления входят определенные колонии, определенные организации, это будет отдельно. Потом само управление, штат управления он будет отдельно и должно быть положение про управление. Вот скажите с чего начинать? Нет ничего, нет никакой базы. Хотя бы скажите сам порядок…порядок организации вот этих документов, что за чем должно быть и хотя бы помогите если у вас есть в электронном варианте сами таблички» (а.п.8-9 т. 6). 
Також у вказаній чат-переписці містяться відомості щодо обговорення «штатного расписания управления; положения, в котором прописать, что управлению представляется право создавать подчиненные учреждения, штат самого управления ну и подчиненных колоний». Також отримано фотокопію документу для зразку «Типовые штатные расписания специальных подразделений по конвоированию, подведомственных территориальным органам Федеральной службы исполнения наказаний, утвержденных приказом ФСИН России от 14.01.2019 №13». На аркуші провадження 23 том 6 вказаного протоколу міститься повідомлення, в якому ОСОБА_9 просить скинути «штатку колонии и сизо». На аркуші провадження 36 том 6 вказаного протоколу містяться відомості щодо звільнення працівників по українському законодавству та прийняття вже по російському зі збереженням вислуги, встановленої в наказі про звільнення та зазначену в послужному, на що ОСОБА_9 просить надати зразок такого наказу (отримано ряд фотокопій документів, а.п.37-38 т. 6). На аркуші провадження 54 том 6 протоколу міститься переписка, в якій ОСОБА_9 просить ОСОБА_101 проглянути (мовою оригіналу) «Штатное расписание», підготовлене нею та надано ряд фотокопій документу на 11 аркушах (додаток 1 до протоколу, а.п.335-345 т. 6). В переписці на аркуші провадження 62 том 6 протоколу ОСОБА_9 просить скинути «типичное положение по какой-либо колонии» для зразку. Також отримано фотокопію документів: «Штатное расписание учреждения «Дарьевская исправительная колония №10» Главного Управления исполнения наказаний по Херсонской области» (додаток 1 до протоколу, а.п.335-345 т. 6); размеры месячных окладов по типовым должностям сотрудников уголовно-исполнительной системы Российской Федерации, установленные постановлением Правительства Российской Федерации от 13.11.2019 №1440 с учетом повышений, размеры месячных окладов по нетиповым должностям сотрудников уголовно-исполнительной системы Российской Федерации, установленные приказом ФСИН России от 14.08.2020 №554 с учетом повышения (додаток 2 до протоколу, а.п.346-348 т. 6); Устав федерального казенного учреждения «Пансионат «Горный» Управления Федеральной службы исполнения наказаний по Республике Крым и г. Севастополю», утвержденного приказом ФСИН России от 03.06.2021 №468 (додаток 3 до протоколу, а.п.349-359 т. 6). 
В переписці з ОСОБА_102 за 23 травня ОСОБА_9 повідомлено, що станом на вказану дату зроблено (мовою оригіналу): «Положение, штат управления; Положения по колониям, СИЗО; штаты колоний и сизо совершенствую, а так они уже набраны». Також ОСОБА_9 повідомляє, що досвіду начальника кадрів у неї менше року, оскільки до цього була старшим інспектором по виховній роботі та психологом за сумісництвом (а.п.95 т.6).
В переписці з ОСОБА_102 за 20 червня ОСОБА_9 повідомлено наступні відомості про те, що (мовою оригіналу): «управление службы исполнения наказаний по ХО по штату 167,5, по факту 32; по подразделениям: 1) Учреждение ИК «Северная исправительная колония (№90)» лимит наполнения 1010, штат 321, факт 140, Медико-санитарная часть в составе учреждения по штату медиков 21 (они сидят в общем штате) по факту сейчас 10, до военн. операции по укр. лимит 796, штат 241,5; 2) Учреждение ИК «Дарьевская исправительная колония (№10)» лимит 1040, штат 320, факт 52, Медико-санитарная часть в штате учреждения в количестве по штату 21, по факту 0, до военной операции лимит наполнения 1067, штат 275,5, факт 250. Структура подписана 13.05. военным комендантом ХО, Положение подписано им же 13.05., зарегистрировано 17.05. №50. Приказа не было, сверху просто утвердил комендант и поставили регистрационный номер», зроблено фотокопію документу (а.п.210 т.6): «Приказ военного коменданта Херсонской области от 07.05.2022 №18 «О создании управления и назначении начальника службы исполнения наказаний по Херсонской области», яким наказано «создать управление службы исполнения наказаний по Херсонской области, которому передать в оперативное управление все уголовно-исправительные учреждения в регионе. Назначить на должность начальника управления службы исполнения наказаний по Херсонской области ОСОБА_103 ». Далі ОСОБА_9 повідомлено щодо структури та штатного розкладу «Военно-врачебной комиссии», «Учреждения ИК «Голопристанская исправительная колония (№7)», «Учреждения «Следственный изолятор №1», «Учреждения ИК «Снигеревская исправительная колония (№5)», «Учреждения Медицинский реабилитационный центр «Золотой берег»» (а.п.210-217 т. 6).
Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_104 » (м.т. НОМЕР_9 ), яким користується ОСОБА_105 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Армянськ, АР Крим, адреса: АДРЕСА_2 . Фрагмент листування з 20 по 22.06.2022. У вказаній переписці містяться скриншоти документів: «Наказ від 06.05.2022 №38/ОС «Про переміщення»», «список співробітників з окупованих територій». Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_106 » (м.т. НОМЕР_10 ), яким користується ОСОБА_107 , початок їх листування датується 26.05.2022, кінець переписки 22.06.2022. Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_108 » (м.т. НОМЕР_11 ), яким користується невідома посадова особа з «Военной комендатуры Херсонской области», початок їх листування 18.05.2022, кінець переписки 21.06.2022. У вказаній переписці наявні фотокопії паспортів громадян України та міститься інформація щодо їх працевлаштування у новостворений орган «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» (а.п.255-328 т. 6). Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_109 » (м.т. НОМЕР_12 ), яким користується ОСОБА_110 , спеціаліст відділу кадрів ДУ «Херсонський слідчий ізолятор», початок їх листування 25.05.2022, кінець переписки 14.06.2022. Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_111 » (м.т. НОМЕР_13 ), яким користується ОСОБА_112 , службова особа ДУ «Херсонський слідчий ізолятор». Листування відбулося 09.06.2022. Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_113 » (м.т. НОМЕР_14 ), яким користується ОСОБА_114 , «лейтенант внутренней службы», «начальник учреждения исправительной колонии «Дарьевская исправительная колония (№10)»». Початок їх листування датується 28.05.2022, кінець переписки складає 06.06.2022. Наступним в переліку чатів ОСОБА_9 вибрано переписку з акаунтом, підписаним як « ОСОБА_115 » (м.т. НОМЕР_15 ), яким користується ОСОБА_116 , початок їх листування 02.06.2022.
Роздрукованими фотокопіями документів, долученими до протоколу є: штатное расписание учреждения «Дарьевская исправительная колония №10» Главного Управления исполнения наказаний по Херсонской области» на 11 аркушах (додаток 1, а.п.335-345 т. 6); размеры месячных окладов по типовым должностям сотрудников уголовно-исполнительной системы Российской Федерации, установленные постановлением Правительства Российской Федерации от 13.11.2019 №1440 с учетом повышений на 2 аркушах, размеры месячных окладов по нетиповым должностям сотрудников уголовно-исполнительной системы Российской Федерации, установленные приказом ФСИН России от 14.08.2020 №554 с учетом повышения на 1 аркуші (додаток 2, а.п.346-348 т. 6); Устав федерального казенного учреждения «Пансионат «Горный» Управления Федеральной службы исполнения наказаний по Республике Крым и г. Севастополю», утвержденного приказом ФСИН России от 03.06.2021 №468 (додаток 3, а.п.349-359 т. 6), зображення з рукописними написами на 1 аркуші (додаток 4, а.п.360 т. 6).
Також суд враховує наступні документи: 1) копію постанови старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні - начальника відділу Херсонської обласної прокуратури від 30.11.2022, відповідно до якої об`єднано матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень №42022230000000327 та №42022230000000304 в одне провадження під №42022230000000304 за ч. 2 ст. 111 КК України. Відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань; 2) копію постанови старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні - начальника відділу Херсонської обласної прокуратури від 30.11.2022, відповідно до якої об`єднано матеріали досудових розслідувань кримінальних проваджень №42022230000000304 та №42022100000000247 в одне провадження під №42022100000000247 за ч. 2 ст. 111 КК України. Відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань; 3) постанову прокурора у кримінальних провадженнях - заступника начальника відділу Херсонської обласної прокуратури від 08.03.2023, відповідно до якої об`єднано кримінальні провадження №42022100000000247 від 02.06.2022 та №42022230000000293 від 19.08.2022 в одне провадження під №42022100000000247. Відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань; 4) постанову прокурора у кримінальному провадженні - керівника Черкаської окружної прокуратури від 23.03.2023, відповідно до якої виділено з матеріалів кримінального провадження №42022100000000247 у кримінальне провадження №62023080030000098 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України матеріали досудового розслідування; 5) копію постанови прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури від 16.08.2022, відповідно до якої матеріали досудових розслідувань №62022150010000221 від 13.06.2022 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, №62022150010000407 від 16.08.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України та №62022150010000408 від 16.08.2022 за ч. 2 ст. 111 КК України об`єднано в одне провадження під №62022150010000221. Відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань; 6) постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури від 13.09.2022, відповідно до якої виділено з матеріалів досудового розслідування №62022150010000221 від 13.06.2022 в окреме кримінальне провадження матеріали досудового розслідування під №62022150010000484 за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України за підозрою ОСОБА_9 , яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №62022150010000484.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, за своїм змістом не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а також є матеріалами, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_9 .
В судовому засіданні 25.06.2026 після дослідження в повному обсязі доказів, наданих суду, учасники кримінального провадження зазначили про відсутність клопотань та доповнень.
V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленої в постанові від 11.02.2020 у справі №761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.
Норми КПК не містять заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
На аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно-небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, і робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи.
Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати на наступне.
Щодо долучених копії повідомлення начальника Управління СБ України в Миколаївській області про виявлене кримінальне правопорушення від 07.06.2022 №64/20-3869, копії рапорту старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві від 13.06.2022, рапорту старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві від 16.08.2022, рапорту начальника відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_117 від 18.08.2022 про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд не приймає вказані документи як докази та зауважує, що оскільки відповідні документи хоч і можуть бути приводами для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, проте не несуть в собі відомостей, що мають доказове значення, адже зазначена в них інформація є такою, що перевіряється в ході досудового розслідування. В силу норм ст. ст. 84, 93 КПК та позиції колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 10.03.2021 у справі №425/217/17, провадження №51-1554км19 доказ це не сам процесуальний документ «рапорт», а відомості, отримані у встановленому законом порядку та вміщені в ньому.
Суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, наступні матеріали, що надані стороною обвинувачення: 
1)копію протоколу огляду від 15.08.2022 у кримінальному провадженні №42022230000000168 від 20.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, проведеного за участі спеціаліста, відповідно до якого об`єктом огляду є публікація в месенджері Telegram на сторінці «ІНФОРМАЦІЯ_6» від 13.08.2022 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5, в якій зазначено, що колишній начальник відділу кадрів ДУ «Дар`ївська ВК №10» ОСОБА_9 перейшла на роботу в нелегітимні органи Російської Федерації. У ході огляду публікації встановлено, що ОСОБА_9 до війни працювала начальником відділу кадрів в Дар`ївській виправній колонії, на даний момент працює на окупаційну владу в Херсоні начальником кадрів області так званої ФСІН. Після захоплення Дар`ївської колонії військовими РФ, не віддавала людям документи поки не напишуть рапорти на звільнення, цим самим завдала дуже багато проблем людям, які виїхали. Вказаний протокол огляду отриманий у порядку, який не передбачений нормами кримінального процесуального закону та здобутий в результаті проведення слідчих дій в іншому кримінальному провадженні. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що матеріали кримінального провадження за №42022230000000168 об`єднувалися чи виділялися з кримінальними провадженнями №62023080030000098, №62022150010000484, №42022100000000247, №62022150010000221 у порядку ст. ст. 217, 334 КПК України;
2)протокол огляду предмету від 13.06.2023 з доданими скриншотами, відповідно до якого за участі свідка ОСОБА_118 проведено огляд предметів, а саме: оптичного диску «LS-MEDIA» CD-R 700 MB/80 MIN, який є додатком до протоколу огляду інтернет-видань від 29.05.2023. При відтворенні інформації, що наявна на вказаному оптичному диску відображається один відеофайл, який має назву «Таврия_УСИН». Під час огляду зазначеного відеофайлу при його відкритті встановлено, що на ньому міститься відеозапис тривалістю 01 хвилина 58 секунд. При перегляді вказаного відеозапису на 01 хвилині 07 секунді на екрані монітору з`являються дві особи (чоловічої та жіночої статі), одна з яких надає інтерв`ю та починає свою промову російською мовою (особа, яка знаходиться праворуч на відеозаписі жіночої статі) та яку підписано як «сотрудник ГУ ФСИН Херсонской области». Крім того, вказана особа висловлює на подяку з боку керівництва так званого «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области». Вказана промова закінчується на 01 хвилині 32 секунді цього відеозапису. На зазначену особу жіночої статі під час огляду вказує свідок ОСОБА_119 і повідомляє, що вказана особа є ОСОБА_9 , яка працювала в Державній установі «Дар?ївська виправна колонія (№10)», на посаді начальника відділу по роботі з персоналом, яка була звільнена з даної посади 31 травня 2022 року. Також, свідок ОСОБА_119 повідомила, що вказана особа на відео, яка є ОСОБА_9 у той же період часу, тобто наприкінці травня 2022 року при окупаційній владі м. Херсона та області, перейшла працювати в так зване «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области», однак яку посаду вона займає на теперішній час свідку не відомо. Як вбачається зі змісту вказаного протоколу фактично за участі свідка ОСОБА_118 , яка не була допитана під час судового розгляду з приводу встановлення обставин даних кримінальних правопорушень відповідно до вимог ст. 352 КПК України, було проведено впізнання особи, зображеної у відеофайлі, однак нормами КПК України, зокрема статтями 228-231 передбачено порядок пред`явлення особи для впізнання та складання відповідного протоколу за його результатами, чого у даному випадку не було дотримано, тому суд визнає протокол огляду предмету від 13.06.2023 недопустимим доказом;
3)протокол огляду інтернет-видань від 29.05.2023, з доданим СD-R диском до нього та скриншотами, відповідно до якого об`єктом огляду є телеграм-канал « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 на якому здійснено перегляд всіх публікацій. За 08.11.2022 о 18:02 годині виявлено відеозапис тривалістю 01:58 хвилин. На 01 хвилині 07 секунді відеозапису з`являються дві особи, одна з яких починає промову російською мовою (особа, яка знаходиться праворуч на відеозаписі) та яку підписано як «сотрудник ГУ ФСИН Херсонской области». Особа вказує на подяку з боку керівництва «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области»;
4)протокол огляду від 22.11.2022, з доданим СD-R диском до нього та скриншотами, відповідно до якого проведено огляд інформації, розміщеної в Telegram, де на сторінці каналу «ІНФОРМАЦІЯ_3» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлено публікацію « ОСОБА_120 муниципальном округе прошел праздник для детей сотрудников правоохранительных органов», до якої закріплений відеоролик. При відтворенні вказаного відеозапису встановлено, що він являє собою сюжет про відвідування представниками «Главного управления МВД России по Красноярскому краю» дітей працівників інших «правоохоронних органів», а саме «Главного управления исполнения наказаний и МВД Херсонской области», які перебували в одному з санаторіїв Генічеського району. На відеоролику з`являється особа, яка схожа на ОСОБА_9 (жінка між двома чоловіками у формі МВД РФ). У подальшому на 01 хв. 06 с. з`являється зображення особи, яка схожа на ОСОБА_9 поряд з чоловіком, який одягнутий у форму, схожу на форму співробітника «МВД РФ». Відповідно до підпису і відеоролику вказана особа, схожа на ОСОБА_9 є «сотрудником ГУ ФСИН Херсонской области». Після цього, особа схожа на ОСОБА_9 повідомляє про те, що «Я сегодня хочу поблагодарить вас всех от имени руководства управления нашей службы исполнения наказаний по Херсонской области за оказанное внимание, за частичку вашей души, за тёплые слова, за эмоции наших детей, потому что это ни с чем не сравнимо. Ребят спасибо вам большое, очень надеемся и верим, что мы будем продолжать нашу дружбу и всё у нас будет хорошо».
Надаючи оцінку протоколам огляду від 22.11.2022, 29.05.2023 суд відхиляє посилання захисника ОСОБА_8 про їх недопустимість через те, що огляди відеозаписів з інтернет-видань та телеграм-каналів проводилися без залучення спеціаліста. 
Колегія суддів Касаційного кримінального суду вказала, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону зумовлює недопустимість доказу. Закон зобов`язує суд визначити допустимість доказу з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним і яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Для визнання доказу недопустимим на підставі ч. 1 ст. 87 КПК суд повинен указати, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу, посилаючись на норми Конституції України та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права та свободи, і має обґрунтувати, чому він уважає, що порушення фундаментального права або свободи є настільки істотним, що зумовило визнання доказу недопустимим (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.01.2026 у справі №607/5522/23, провадження №51-4638км24).
При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження (ч. 7 ст. 237 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд комп`ютерних даних проводиться слідчим, прокурором шляхом відображення у протоколі огляду інформації, яку вони містять, у формі, придатній для сприйняття їх змісту (за допомогою електронних засобів, фотозйомки, відеозапису, зйомки та/або відеозапису екрана тощо або у паперовій формі).
Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів (ч. 3 ст. 237 КПК України).
Згідно правової позиції, викладеній у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №760/23459/17, провадження №51-5060км19, зазначено, що виходячи зі змісту наведених вище положень КПК України при проведенні огляду добровільно виданого предмету участь понятих та спеціалістів не є обов`язковою. Вказані суб`єкти залучаються слідчим, прокурором лише у випадках, коли вони вважають це за доцільне.
Стаття 237 КПК України надає слідчому дискреційні повноваження щодо залучення спеціаліста під час проведення огляду комп`ютерних даних для надання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань. Проте це рішення приймається виключно на розсуд слідчого залежно від складності завдання, а не є його обов`язком. Для огляду веб-сайтів, сторінок у соцмережах чи відкритих баз даних обов`язкової вимоги щодо залучення IT-спеціаліста у КПК немає. Слідчий залучає спеціаліста лише тоді, коли розуміє, що його власних знань недостатньо для виявлення чи фіксації відповідної інформації. Якщо інформація міститься у відкритому доступі (пабліки, відкриті сайти), знань слідчого достатньо.
За змістом ст. 99 КПК України матеріали, у яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог процесуального законодавства, є документами і можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.
Враховуючи викладене, у суду не виникає сумніву в дотриманні процесуального порядку під час складання протоколів огляду інтернет-видань від 29.05.2023 та 22.11.2022 з доданими СD-R дисками до них та скриншотами.
Огляди зазначених інтернет-видань та телеграм-каналів проведено із дотриманням вимог ст. 237 КПК України, слідчим зафіксовано (за допомогою функцій скриншоту, друку та запису на технічні носії інформації) зміст відображеної в інтернет-виданнях та телеграм-каналах як електронних документах інформації, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні. Підстав для визнання вказаних вище протоколів, у яких зафіксовано хід і результати оглядів інтернет-видань та телеграм-каналів, недопустимими і неналежними доказами з тих підстав, що вони були складені без залучення спеціаліста суд не вбачає, оскільки ці фактичні дані отримано в порядку, передбаченому КПК.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.07.2025 у справі №201/11849/23, провадження №51-584км25.
У той же час, вказані протоколи огляду від 22.11.2022, 29.05.2023 суд визнає неналежними доказами, оскільки відомості про те, що на відтворених відеозаписах знаходиться саме ОСОБА_9 відсутні. В досліджених протоколах оглядів інтернет-видань виявлено публікацію з відеозаписом, на якому особа жіночої статті, схожа на ОСОБА_9 , під час відвідання одного з санаторіїв Генічеського району оголошує подяку з боку керівництва «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» представникам «Главного управления МВД России по Красноярскому краю». Під час дослідження безпосередньо самого відеозапису вбачається, що на ньому зображена особа жіночої статі під якою міститься підпис «сотрудник ГУ ФСИН Херсонской области», однак будь-яких вказівок на те, що дана особа жіночої статі є саме ОСОБА_9 матеріали справи не містять, судова портретна експертиза не проводилась, як і не проводилося впізнання зі свідками. 
Суд не приймає до уваги заперечення захисника ОСОБА_8 щодо службової записки відділу внутрішніх розслідувань, моніторингу та безпеки персоналу Департаменту Управління оперативно-розшукової діяльності від 07.09.2022 №19-145 з додатком у вигляді копії публікації, оскільки вказана службова записка з додатком є матеріалами на виконання доручення від 31.08.2022 №20-2410-22 старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу Херсонської обласної прокуратури в порядку ст. ст. 36, 41 КПК України.
Відповідно до ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 2 статті 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 №2135-XII визначено, що підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов`язані виконувати письмові доручення слідчого, вказівки прокурора та ухвали слідчого судді суду і запити повноважних державних органів, установ та організацій про проведення оперативно-розшукових заходів. 
Так, в належним чином завіреній копії публікації, яка є додатком до службової записки, міститься випуск за 11.08.2022 в засобах масової інформації газети «Надднепрянская правда», де розміщено оголошення наступного змісту: «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области приглашает на работу/службу активных и целеустремленных мужчин и женщин в возрасте от 18 до 55 лет, имеющих полное среднее или высшее образование, ранее не судимых, годных по состоянию здоровья, на должности». В оголошенні зазначено перелік посад, розмір заробітної плати та контактні номери телефонів: « НОМЕР_2 ОСОБА_66 , НОМЕР_3 ОСОБА_67 ». Вжитими заходами було встановлено, що номером телефону НОМЕР_2 користується ОСОБА_9 , НОМЕР_3 - ОСОБА_68 , які є колишніми співробітниками ДУ «Дар`ївська виправна колонія (№10)». 
Вказані відомості було отримано з дотриманням вимог ст. 93 КПК України та ст. 7 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність», тому суд визнає службову записку відділу внутрішніх розслідувань, моніторингу та безпеки персоналу Департаменту Управління оперативно-розшукової діяльності від 07.09.2022 №19-145 з додатком у вигляді копії публікації, належним і допустимим доказом у кримінальному провадженні.
Враховуючи заперечення захисника обвинуваченої проти долучених стороною обвинувачення копії наказу від 10.05.2022 №41/ОС, відповідно до якого ОСОБА_9 звільнено з 31.05.2022 зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та копії подання Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 29.08.2019 про присвоєння спеціального звання внутрішньої служби ОСОБА_9 , які не засвідчені належним чином, оригінали вказаних документів не надавалися, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.
При вирішенні питання допустимості як доказу певного документу, який наданий суду в копії, урахуванню підлягають не лише формальні аспекти щодо виготовлення та/або належного завірення такої копії, але й наявність чи відсутність в учасників провадження обґрунтованих сумнівів у відповідності даних, які містяться у копії документу, його оригіналу (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.04.2023 у справі №466/5810/20, провадження №51-1380км23).
Стороною обвинувачення на підтвердження факту присвоєння ОСОБА_9 спеціального звання «майора внутрішньої служби», а також звільнення ОСОБА_9 з посади начальника відділу по роботі з персоналом зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України надано копію подання Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 29.08.2019 про присвоєння спеціального звання «майора внутрішньої служби» ОСОБА_9 (відповідь Міністерства юстиції України №70456/87556-15-22/14.7 від 19.08.2022) та копію наказу від 10.05.2022 №41/ОС, яким звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , начальника відділу по роботі з персоналом 31.05.2022, підстава - рапорт ОСОБА_9 від 10.05.2022 (відповідь Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» №26-38/ВС від 16.01.2023), які суд визнає недопустимими доказами, оскільки зазначені документи в порушення положення ч. 3 ст. 99 КПК України є копіями, які не завірені належним чином.
Разом з тим суд зазначає, що долучені стороною обвинувачення витяг з наказу Міністерства юстиції України від 30.09.2019 №2844/к «Про присвоєння чергових спеціальних звань», яким ОСОБА_9 присвоєно звання «майора внутрішньої служби» (відповідь Міністерства юстиції України №70456/87556-15-22/14.7 від 19.08.2022), а також копія наказу від 10.05.2022 №41/ОС, яким звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , начальника відділу по роботі з персоналом 31.05.2022, підстава - рапорт ОСОБА_9 від 10.05.2022 (відповідь Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» від 23.05.2023 №26-435/ВС, які підтверджують відповідні факти присвоєння звання ОСОБА_9 та звільнення останньої з посади, завірені належним чином за правилами ст. 99 КПК України, тобто у передбачений законом спосіб, не викликають будь-яких сумнівів у суду та є допустимими доказами.
Доводи захисника ОСОБА_8 про недопустимість як доказу протоколу обшуку від 24.11.2022, проведеного в адміністративних будівлях штабу ДУ «Північна виправна колонія (№90) за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234, оскільки вказаний обшук проводився на підставі заяви в.о. начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» ОСОБА_31 від 24.11.2022, а не на підставі ухвали слідчого судді, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.
Перевірка наявності фактичних підстав для проведення обшуку передбачає з`ясування декількох обов`язкових складових, визначених законодавцем у ч. 5 ст. 234 КПК. Зокрема, відповідно до вказаної норми (в редакції, чинній на момент проведення слідчої дії) слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що: 1) було вчинено кримінальне правопорушення; 2) відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; 3) відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; 4) відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи. Крім того, ст. 233 КПК встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Винятком з цього правила є невідкладні випадки, під якими необхідно розуміти лише такі зазначені в цій нормі виключні обставини, які існували на момент проникнення до житла чи іншого володіння особи та через терміновість унеможливлювали отримання в порядку, передбаченому КПК, відповідного дозволу слідчого судді. На момент проведення обшуку домоволодіння існували такі обставини, які унеможливлювали отримання слідчим попередньо в порядку, передбаченому КПК, відповідного дозволу слідчого судді до проведення слідчої дії, оскільки будь-яке зволікання із проведенням обшуку в той же день, коли засуджені намагалися вчинити крадіжку з магазину та були помічені при її вчиненні, могло призвести як до їх втечі, так і до втрати важливих доказів у справі (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №683/1200/18, провадження №51-2911км22).
Так, дослідивши вказаний доказ, судом встановлено, що обшук від 24.11.2022 в адміністративних будівлях штабу ДУ «Північна виправна колонія (№90) за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234, був проведений на підставі заяви в.о. начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» ОСОБА_31 від 24.11.2022, за змістом якої вбачається, що слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні №42022230000000327 надано добровільну згоду на проникнення на територію ДУ «Північна виправна колонія (№90)», в тому числі до адміністративних та інших будівель за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234 з метою проведення слідчих дій (огляд, обшук). Результати вказаного обшуку легалізовані ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.12.2022, якою поновлено слідчому третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі пропущений строк звернення до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку. Кримінальним процесуальним законодавством передбачено можливість постфактум дозволу на проведення обшуку в порядку, передбаченому статтями 233, 234, 235 КПК України, тому суд відхиляє посилання сторони захисту на недопустимість цього доказу.
Надаючи оцінку долученим стороною обвинувачення ряду документів, а саме: копії документу мовою оригіналу: ««Приказ от 31.05.2022 №11 «О назначении ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_30 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 »», який містить відомості щодо призначення на посаду серед інших, зокрема, « ОСОБА_90 на должность начальника отдела кадров Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области с 01.06.2022 г., присвоив специальное звание майор внутренней службы. Основание: заявление о принятии на службу ОСОБА_30 » без зазначення підпису та печатки, суд приймає до уваги вказаний доказ, проте зауважує, що хоча вказаний документ не містить обов`язкових загальноприйнятих реквізитів документа, разом з тим факт його складання, а також зміст підтверджує причетність обвинуваченої 
ОСОБА_9 до кримінального правопорушення за ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Оцінка доказів здійснюється відповідно до положень статей 85-87, 94 КПК, які визначають правила належності, допустимості та достовірності доказів. Недотримання вимог ДСТУ не тягне за собою визнання доказів недопустимими, оскільки відповідні стандарти не можуть превалювати над положеннями КПК (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28.01.2026 у справі №522/9890/23, провадження №51-6109км23).
Щодо заперечень захисника ОСОБА_8 проти документів, наданих Державною установою «Херсонський слідчий ізолятор», а саме: «результаты рассмотрения кандидатур на работу в УСИН по Херсонской области ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , датовані в період з серпня по жовтень 2022 року, оскільки у всіх документах різний почерк заповнення, невідомо, хто саме їх складав, за яких обставин, підпис також різний і не можна говорити про те, що він належить саме ОСОБА_9 , то суд відхиляє вказані заперечення з огляду на таке.
Надані листом-відповіддю Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» від 14.11.2022 №75/ВС документи, виявлені на території установи після 11.11.2022, що були залишені та складені працівниками окупаційних органів влади в системі виконання покарань, а саме: «результаты рассмотрения кандидатур на работу в УСИН по Херсонской области ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , датовані в період з серпня по жовтень 2022 року, завірені підписом «начальник отдела кадров ОСОБА_78 », на яких містяться відтиски печатки синього кольору округлої форми з написом «УПРАВЛЕНИЕ СЛУЖБЫ ИСПОЛНЕНИЯ НАКАЗАНИЙ ПО ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ» «ДЛЯ ДОКУМЕНТОВ» є матеріальними об`єктами, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому відповідно до вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами.
Суд зазначає, що сторона захисту не надала жодних відомостей щодо спростування цієї інформації і не аргументувала, що інформація, надана органом досудового розслідування, не відповідає дійсності, зокрема, містить ознаки фальсифікації та/або навмисного спотворення даних, а також захист не був позбавлений можливості заявити під час проведення як досудового розслідування, так і в суді клопотання про призначення судових портретної та почеркознавчої експертиз, однак таким правом захисник не скористалася.
Крім того, стороною обвинувачення надано суду протоколи огляду засобу масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та офіційного веб-сайту Офісу Генерального прокурора від 19.08.2022, 16.06.2023, 03.07.2023, які суд в якості доказу не враховує, оскільки вказані протоколи не містять будь-яких відомостей, що підтверджують чи спростовують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , а лише підтверджують факт опублікування повідомлення про підозру ОСОБА_9 , повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 , повісток про виклик ОСОБА_9 у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий кур`єр»), а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, тобто підтверджують дотримання порядку вручення процесуальних документів підозрюваній при здійсненні спеціального досудового розслідування.
На переконання суду, письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, здійснення інших процесуальних дій у спосіб, який ґрунтується на вимогах процесуального закону, які були відкриті стороні захисту в порядку, визначеному КПК, відповідають принципам, викладеним у ст. ст. 85, 86 КПК України.
Положеннями ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Відповідно до змісту статті 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна встановити об`єктивну істину та на неї покладається обов`язок доказування, доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 111 КК України державна зрада - це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Обов`язковою умовою для визнання дій державною зрадою є наміри заподіяти шкоду, суверенітету, територіальній цілісності, обороноздатності, економічній, інформаційній або державній безпеці України. При цьому, не обов`язково, щоб шкода вже настала, достатньо наміру та дій у цьому напрямку.
Державна зрада може мати три форми, згідно з ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, обвинуваченій ОСОБА_9 інкримінують дві з них: 
1) перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану. Так, така форма державної зради як перехід на бік ворога полягає в наданні безпосередньої допомоги державі, з якою Україна перебуває в умовах воєнного стану або збройного конфлікту. Форми такого переходу можуть бути різними: перехід до ворога через лінію фронту; вступ до армії ворожої держави; участь за її завданням у бойових діях проти України; надання різної допомоги агентам такої держави та ін. Перехід на бік ворога може полягати як у переході на територію ворожої держави (так званий фізичний перехід), так і в наданні допомоги такій державі або її представникам на території України (так званий інтелектуальний перехід). У цій формі державна зрада визнається закінченою з моменту, коли особа почала надавати допомогу ворогові; 
2) надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану. Ця форма державної зради полягає в будь-якій допомозі у проведенні підривної діяльності проти інтересів України. У цій формі державна зрада вважається закінченою з моменту, коли особа фактично почала надавати допомогу іноземній державі, іноземній організації чи їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України. При цій формі не має значення, як діяла особа - за завданням іноземної держави чи з власної ініціативи. Допомога у проведенні підривної діяльності може виявлятися у сприянні резидентам (таємним представникам іноземних розвідок), укритті розвідника або його спорядження, вербуванні агентів для проведення підривної діяльності проти України тощо. Цією формою охоплюються й випадки, коли особа за завданням іноземних держав або їх представників організовує (або вчинює) на шкоду Україні будь-який інший злочин проти основ національної безпеки України (наприклад, диверсію, посягання на життя державного чи громадського діяча). 
Поняття підривної діяльності відноситься до прихованих та неявних методів руйнування основ того чи іншого суспільства, таким як підбурювання різних груп населення між собою.
Підривна діяльність - це різновид боротьби, здійснюваної проти України державами, їх спеціальними службами, партіями, закордонними антиукраїнськими організаціями, окремими ворожими елементами, що знаходяться на території України, з метою підриву чи ослаблення конституційного ладу України, нанесення шкоди суверенітету територіальній цілісності і недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
При цьому підривною слід визнавати будь-яку діяльність, пов`язану зі спробою зміни системи вищих органів державної влади нелегітимним шляхом, з втручанням у міжнародну або внутрішню політику України, зі спробою змінити її територію або знизити обороноздатність, з ужиттям заходів щодо посилення економічної залежності України від інших держав тощо.
Такий спосіб вчинення державної зради, як надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, сформульовано таким чином, що протиправним визнається не безпосереднє здійснення громадянином України підривної діяльності проти України, а лише надання допомоги іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України.
Надання допомоги можна витлумачити шляхом з`ясування значення слів, що утворюють цей термінологічний зворот. Так, в українській мові «допомога» - це сприяння, підтримка в чому-небудь, а «надання» - це дія за значенням «надавати», що має такий зміст: 1) дати що-небудь у якійсь кількості або в кілька заходів; 2) давати можливість мати щось, користуватися чимось і т. ін. Ураховуючи етимологію термінологічного звороту «надання допомоги», що за значенням близький до фізичного пособництва, яким визнається сприяння вчиненню злочину іншими співучасниками порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод (ч. 3 ст. 27 КК України).
Таким чином, надання допомоги як складова способу вчинення державної зради полягає в активних діях громадянина України, який сприяє іноземній державі, іноземній організації або їх представникам у проведенні підривної діяльності проти України шляхом надання порад, вказівок, засобів чи знарядь або усуненням перешкод тощо.
Водночас змістом злочинної діяльності громадянина України, який сприяє цим організаціям або їх представникам, є надання допомоги у проведенні ними підривної діяльності проти України. З такого формулювання вбачається, що громадянин України лише сприяє у цьому іноземній державі, іноземній організації або їх представникам, однак сам підривної діяльності може не здійснювати, оскільки її реалізують названі суб`єкти.
Підривна діяльність як одна з форм державної зради у цьому випадку була передбачуваною для обвинуваченої, тому висунуте їй обвинувачення не суперечить вимогам ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Визначення поняття підривної діяльності міститься також в міжнародному праві, а саме Декларації Генеральної Асамблеї ООН про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав від 09 грудня 1981 року № 36/103, Декларації Генеральної Асамблеї ООН про зміцнення міжнародної безпеки від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), Декларації Генеральної Асамблеї ООН про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, обмеження їх незалежності й суверенітету від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), де встановлено, що ні одна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Як уже неодноразово вказував Верховний Суд, ті громадяни України, які зайняли одну з посад у незаконних органах влади, правоохоронних або судових органах на окупованих територіях та почали здійснювати функції, визначені посадою, можуть бути притягнені до відповідальності за сукупністю кримінальних правопорушень: за державну зраду (оскільки їхня діяльність може становити одну з форм державної зради) та колабораційну діяльність (оскільки вони зайняли певну посаду в незаконних органах влади).
Ще однією із форм державної зради є перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту.
Перехід на бік ворога означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна на той час перебуває у стані війни або збройного конфлікту, та є закінченим злочином з того моменту, коли громадянин України виконав в інтересах ворога певні дії на шкоду України. В конкретних випадках цей злочин може полягати у добровільному зайнятті посади у незаконних органах влади на окупованих територіях, участь у будь-яких воєнізованих ворожих формуваннях, передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням агресора або провадження господарської діяльності у взаємодії з ворогом. Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту і бажає цього.
Формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України.
Злочин за ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає добровільне зайняття посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території. Зазначений склад правопорушення також передбачає широкий діапазон незаконних дій - від зайняття посад в органах судової влади, правоохоронних органах до надання допомоги збройним формуванням держави-агресора у веденні бойових дій проти України. При цьому надання допомоги може бути у різноманітних формах.
Така позиція викладена у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.07.2025 у справі №331/4882/23, провадження №51-354км25.
Також, у своїй постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.08.2023 у справі №759/4148/17, провадження №51-1893км23, Верховний Суд зазначив, що форма державної зради - це надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України - полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними. Різний вигляд може мати і допомога у проведенні такої діяльності. Вона може надаватися шляхом організації чи виконання конкретного злочину, схилення до державної зради інших осіб, усунення перешкод для вчинення певних діянь тощо.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.12.2022 у справі №759/5737/17, провадження №51-2899км20, від 04.10.2023 у справі №759/9489/17, провадження №51-3247км23.
Дії особи можуть кваліфікуватися за сукупністю злочинів, передбачених частинами 1, 2 ст. 111 «Державна зрада» та ч. 7 ст. 111-1 «Колабораційна діяльність» КК, якщо вони вчинені окремими, але взаємопов`язаними діями, де перша стаття стосується зради (перехід на бік ворога або допомога в підривній діяльності), а друга - колаборації (зайняття посад у незаконних органах влади), особливо під час воєнного стану, коли ці діяння можуть перетинатися у спробі завдати шкоди Україні (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11.12.2025 у справі №127/7019/24, провадження №51-2760км25).
У своїй постанові від 22.01.2024 у справі №953/406/23, провадження №51-4961км23 колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду зазначила, що, розглядаючи справу №633/195/17 (провадження №13-39кс23) Велика Палата Верховного Суду, зробила висновок щодо тлумачення терміну, який використовується у низці статей КК, а саме «працівник правоохоронного органу» і зазначила, що при вирішенні питання про те, чи є особа працівником правоохоронного органу, необхідно виходити із системного аналізу: положень Конституції України, КК, КПК, КУпАП, нормативно-правових актів, які регулюють правовий статус того чи іншого органу державної влади, з яким особа перебуває у трудових чи службових відносинах; повноважень працівника згідно з його посадовою інструкцією, які передбачають реалізацію правоохоронної функції, зокрема вжиття визначених законом превентивних заходів і заходів примусу, а також передбачених кримінальним процесуальним законодавством і законодавством про адміністративні правопорушення заходів; законодавства про пенсійне забезпечення відповідної категорії працівника.
Кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною 7 статті 111-1 КК настає у разі добровільного зайняття громадянином України посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а також добровільної участі громадянина України в незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, та/або в збройних формуваннях держави-агресора чи наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Верховний Суд зазначив, що у нормативній конструкції ч. 7 ст. 111-1 КК України не використовується поняття «працівник правоохоронного органу», а тому для кваліфікації за цією нормою не є вирішальним встановлення того, чи виконувала особа функції, притаманні працівникові правоохоронного органу у розумінні національного законодавства України.
Для правової оцінки дій обвинуваченого за ч. 7 ст. 111-1 КК України визначальним є встановлення добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, а також виконання ним роботи у структурі такого органу. При цьому не є вирішальним те, чи мала конкретна робота обвинуваченого вузько правоохоронний або правозастосовний характер, якщо встановлено, що він добровільно перебував на посаді у структурі саме незаконного правоохоронного органу та виконував роботу, спрямовану на забезпечення його діяльності.
Окупаційна адміністрація Російської Федерації це сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг (п. 6 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.
Суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_9 , що підтверджено сукупністю вищенаведених доказів у своєму взаємозв`язку, усвідомлювала факт окупації та агресії з боку РФ та створення окупаційною владою незаконних органів під час тимчасової окупації м. Херсон.
Так сукупність досліджених судом доказів беззаперечно свідчить про створення на території м. Херсона під час його окупації в період з березня до листопада 2022 року незаконного правоохоронного органу - «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», який у подальшому увійшов до складу «Федеральной службы исполнения наказаний», одним із працівників якого була і ОСОБА_9 , яка систематично прибувала до місця виконання роботи, виконувала роботи та функції в інтересах зазначеного органу та своєю діяльністю забезпечувала функціонування незаконно створеного правоохоронного органу на тимчасово окупованій території.
У частині 7 ст. 111-1 КК України передбачено відповідальність за вчинення громадянином України колабораційної діяльності в умовах окупації у вигляді співпраці з державою-агресором у її інтересах, зокрема, через незаконні правоохоронні органи, які створені на тимчасово окупованій території, у формі добровільного, тобто з власної волі та за відсутності фізичного чи психічного примусу, крайньої необхідності, зайняття в них посади, з метою спричинити шкоду державі Україна. Суспільна небезпечність таких дій полягає в тому, що особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади, яка є основою функціонування державного механізму загалом. Саме така форма колабораційної діяльності порівняно з іншими, передбаченими в частинах 2 та 5 цієї статті, визнається законодавцем найбільш суспільно небезпечною.
З огляду на формулювання диспозиції ч. 7 ст. 111-1 КК України, сам факт добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі є достатнім для кваліфікації відповідних дій за цією кримінально-правовою нормою.
Наявність владних повноважень органу та спрямованість його діяльності є визначальними ознаками під час ідентифікації місця роботи колаборанта як органу влади. Під посадою в незаконному правоохоронному органі необхідно розуміти посаду в такому органі, що створений під час окупації, яка передбачає діяльність як працівника правоохоронного органу (у розумінні ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»).
Така позиція викладена у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 20.06.2024 у справі №953/7182/22, провадження №51-7232км23.
Дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази та покази свідків, які підтвердили факт створення на території м. Херсона під час його окупації «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», одним із працівників якого була і ОСОБА_9 , яка будучи начальником відділу по роботі з персоналом Державної установи «Дар`ївська виправна колонія (№10)» у званні майора внутрішньої служби, зайняла посаду начальника відділу кадрів у новоствореному окупаційному органі. При цьому ОСОБА_9 сприяла працевлаштуванню за російським законодавством та стандартами окупаційної влади РФ у вказаному незаконно створеному правоохоронному органі, не видавала працівникам, які відмовилися співпрацювати з окупаційною владою та які написали рапорти на звільнення, їхні особові справи. Розробила ряд проектів нормативних документів щодо створення та функціонування незаконного правоохоронного органу, а саме Управління служби виконання покарань по Херсонській області, зокрема, положення про Управління служби виконання покарань по Херсонській області, положення про відділи Управління, положення про підпорядковані Управлінню установи, посадові інструкції працівників Управління та підпорядкованих установ, штатні розклади Управління та підпорядкованих установ, структуру Управління та підпорядкованих установ, тимчасове положення про проходження служби та соціальні гарантії, на підставі яких на тимчасово окупованій території Херсонської області представниками РФ було утворено Управління служби виконання покарань по Херсонській області.
Надавши належну правову оцінку доказам, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання свідків є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення, на підставі яких суд приймає рішення у справі. Жодної із передбачених законом обставин для визнання зазначених доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченої ОСОБА_9 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.
На переконання суду письмові докази та показання свідків узгоджуються між собою та в повній мірі підтверджують факт того, що ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану, а також добровільно зайняла посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.
Факт зайняття ОСОБА_9 посади начальника відділу кадрів у незаконно створеному окупаційною владою правоохоронному органі підтверджується показаннями свідків ОСОБА_121 та ОСОБА_122 , які показали, що працювали разом з обвинуваченою в одній адміністративній будівлі після її захоплення представниками окупаційної влади країни-агресора РФ, а саме «Управлении службы исполнения наказаний по Херсонской области», а також копією наказу про призначення ОСОБА_9 на посаду (мовою оригіналу: «Приказ от 31.05.2022 №11 «О назначении ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_30 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 »», яким «назначить ОСОБА_90 на должность начальника отдела кадров Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области с 01.06.2022 года, присвоив специальное звание майор внутренней службы. Основание: заявление о принятии на службу ОСОБА_30 ».
Зі змісту показань свідків ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 вбачається, що вони особисто були знайомі з ОСОБА_9 , оскільки разом працювали в Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)» до окупації міста, та безпосередньо самої установи, та яким ОСОБА_9 після написання рапортів на звільнення відмовила у видачі їхніх особових справ. Інші свідки, а саме: ОСОБА_43 , ОСОБА_51 , ОСОБА_55 , які працювали в Державній установі «Північна виправна колонія (№90)» до початку повномасштабного вторгнення та окупації, з другої половини травня 2022 року неодноразово зустрічали ОСОБА_9 на території установи та знали її як особу, яка мала зайняти посаду начальника відділу кадрів «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» після того, як з 01.06.2022 установа офіційно перейде під контроль окупаційної влади країни-агресора РФ.
Зазначені показання свідків в повній мірі узгоджуються із наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, яким суд дав належну оцінку та які у своїй сукупності та взаємозв`язку свідчать про вчинення ОСОБА_9 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
Таким чином, під час судового слідства не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_9 була вимушена зайняти посаду «начальника отдела кадров Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», перейшла на бік ворога, здійснювала разом з представниками РФ добір кадрів до незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території, вживаючи при цьому заходи щодо удосконалення організаційно-штатної структури вказаного органу, а також розробила ряд проектів нормативних документів щодо створення та функціонування вказаного органу під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли окупаційну владу країни-агресора РФ.
Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченої ОСОБА_9 ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.
Суду не надано доказів, що ОСОБА_9 вчиняла умисні дії, спрямовані на допомогу представникам держави-агресора в проведенні підривної діяльності проти України та на зміцнення окупаційної влади, реалізуючи мету завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України шляхом підтримки рішень та дій держави-агресора, під безпосереднім впливом: 1) фізичного примусу, внаслідок якого особа не могла керувати своїми вчинками (йдеться про катування в розумінні ст. 127 КК, тобто спричинення сильного фізичного болю, побої, мучення тощо з певною метою); 2) фізичного примусу, внаслідок якого вона могла керувати своїми діями, а також психічного примусу, за сукупності таких умов: такі дії цієї особи були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи охоронюваним законом правам її або інших осіб, або суспільним інтересам чи інтересам держави, цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами та при цьому не було спричинено більш значної шкоди, ніж відвернена шкода (або, хоча шкода була і більш значною, але внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, особа не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці). Шкала видів шкоди відсутня, але є один виняток шкода життю людини завжди є більш значною, ніж шкода, не пов`язана з посяганням на життя людини; при цьому життя однієї людини не може цінуватися вище, ніж життя іншої.
При цьому, пояснення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 об`єктивно вказують на добровільність дій ОСОБА_9 , яка будучи громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Херсоні, діяла як і особисто, так і за вказівками та за погодженим планом із представниками держави-агресора Російської Федерації. Її діяльність та активні дії на посаді начальника відділу кадрів «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» були спрямовані на проведення підривної діяльності проти України та запровадження, зміцнення окупаційної російської влади країни-агресора, тобто ОСОБА_9 діяла добровільно, мала вибір та можливість відмовитись від дій, які є кримінально-караними. Суду не надано доказів того, що обвинувачена не мала можливості відмовитися від вказаної посади, а також від вчинення дій, спрямованих на впровадження російських стандартів у новоствореному правоохоронному органі на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України. Крім того, зайнята ОСОБА_9 посада начальника відділу кадрів «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области» та її діяльність на вказаній посаді, пов`язані саме із поширенням і укріпленням окупаційної влади, надання їй показової законності та легітимності.
За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченої ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час розгляду кримінального провадження не встановлено, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Установлені судом фактичні обставини кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_9 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінальних правопорушень до кінця, і ці кримінальні правопорушення були закінченими з моменту зайняття нею посади та вчинення державної зради (перехід на бік ворога та допомога в підривній діяльності), факт яких доведено як змістом досліджених судом документів, показами свідків, так і тим, що ОСОБА_9 фактично взялася за виконання трудових обов`язків в цьому органі з метою забезпечення його функціонування.
Розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, які є належними та допустимими, узгоджуються між собою, ставити їх під сумнів підстав немає та доводять факт вчинення обвинуваченою протиправних дій, а також за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
VI. Призначення покарання.
Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд ураховує також роз`яснення, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України та такі злочини є найбільш суспільно небезпечними посяганнями на існування держави, її суверенітет, територіальну цілісність та обороноздатність, дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, є громадянкою України. 
Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.
У долученій прокурором ОСОБА_7 промові зазначено, що обставиною, що обтяжує покарання у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану. 
Як вбачається з обвинувальних актів дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.
Якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує (ч. 4 ст. 67 КК України).
Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання на обставину що обтяжує покарання обвинуваченої вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану, є безпідставним.
Враховуючи викладене, думку прокурорів та захисника, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_9 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України, у вигляді позбавлення волі, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України не вбачається із обов`язковим застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, а також з позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю, з конфіскацією всього належного їй майна, що на думку суду буде відповідати принципам та меті призначення покарання, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд зазначає наступне.
Зі змісту ст. 55 КК України вбачається, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як основне покарання або як додаткове покарання. При цьому необхідно відрізняти обов`язкове призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю чи можливе його застосування. Так, якщо додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю передбачене як обов`язкове у санкції статті Особливої частини КК, то його призначення відбувається й тоді, коли особа, яка вчинила кримінально каране діяння, не обіймала певні посади або не займалася певною діяльністю. Тобто фактично йдеться про обмеження зайняття для особи певних посад або здійснення певної діяльності у майбутньому навіть у тому разі, якщо на момент вчинення кримінального правопорушення особа їх не обіймала чи не займалася певною діяльністю.
Зі змісту ст. 55 КК України вбачається, що у частині другій зазначеної статті законодавець чітко зазначив про випадки, у яких передбачено можливість застосування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, якщо воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті).
Разом із тим, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 69 КК України, законодавцем не передбачено іншої правової підстави для незастосування зазначеного додаткового покарання у випадках, коли особа на час вчинення кримінального правопорушення не займала відповідної посади чи не займалася певною діяльністю, а таке покарання передбачено санкцією статті (частини статті), як обов`язкове.
Така позиція узгоджується з правовим висновком, зазначеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №404/2081/22, провадження №51-130кмо23, відповідно до якого, якщо згідно з положеннями ст. 55 КК у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути застосоване незалежно від того, чи пов`язане вчинення винним кримінального правопорушення з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17.11.2025 у справі №607/1756/25, провадження №51-2355км25).
Позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю є обов`язковим додатковим покаранням, передбаченим санкцією частини 7 статті 111-1 КК України.
Враховуючи викладене, наявні підстави для призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Щодо призначення міри покарання у виді конфіскації майна, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкціями ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачена можливість застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Верховний Суд, скасовуючи ухвалу апеляційного суду, зауважив, що згідно з ч. 2 ст. 59 КК конфіскація майна застосовується за вчинений засудженим злочин, передбачений ч. 3 ст. 109 КК, незалежно від того, чи мали такі дії корисливий характер. Положення зазначеної норми передбачають, що конфіскація майна застосовується за злочини проти основ національної безпеки України незалежно від ступеня їх тяжкості, і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК. Хоча ч. 3 ст. 109 КК передбачає альтернативну можливість застосування або незастосування конфіскації майна, апеляційний суд, крім посилання на відсутність корисливого мотиву, будь-яких інших обґрунтувань щодо незастосування додаткового покарання у виді конфіскації майна не навів, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (постанова колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №595/359/21, провадження №51-5402км23).
Аналізуючи вимоги ч. 2 ст. 59 КК України, суд приходить до висновку про те, що конфіскація майна встановлюється за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, які передбачають корисливий мотив їх вчинення і не залежно від такого мотиву за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості.
Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинила злочини проти основ національної безпеки України, їх тяжкість та обставини вчинення, дані про особу обвинуваченої, колегія суддів вважає, що наявні підстави для призначення покарання у виді конфіскації майна обвинуваченої.
Щодо позбавлення спеціального звання.
За вимогами ст. 54 КК України засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Так, з урахуванням характеру кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_9 під час перебування на посаді начальника відділу кадрів «Управления службы исполнения наказаний по Херсонской области», особи засудженої, якій присвоєно звання «майора внутрішньої служби» (копія витягу з наказу від 30.09.2019 №2844/к «Про присвоєння чергових спеціальних звань») та інших обставин справи, колегія суддів визнає за неможливе збереження за нею присвоєного спеціального звання «майора внутрішньої служби» та на підставі ст. 54 КК України вважає необхідним позбавити обвинувачену відповідного звання.
Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.
VІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2023 у кримінальному провадженні №62022150010000484 від 13.09.2022 відносно ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який до набрання вироком законної сили суд вважає за доцільне залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі слід обраховувати з моменту її фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
На підставі ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2022 (справа №216/5284/22, номер провадження 1-кс/216/2050/22) у кримінальному провадженні №42022230000000327 від 27.09.2022 було накладено арешт на майно,а саме: журнал документів вхідної кореспонденції; журнал реєстрації вихідної кореспонденції; журнал обліку виданих паперів; журнал реєстрації вхідної кореспонденції; журнал реєстрації паперів по особовому складу; журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції; журнал реєстрації паперів по особовому складу; журнал реєстрації внутрішньої кореспонденції; журнал реєстрації вихідної кореспонденції; журнал реєстрації наказів, що містять помітки «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та «Северная исправительная колония (№90)»; «счёт-фактура №13946 от 10.10.2022» на 1-му аркуші із печаткою синього кольору на ньому із написом «Управление службы исполнения наказаний по Херсонской области» та кодом «1022102652»; «дополнительное соглашение №2 к срочному трудовому договору от 01.06.2022 года» на працівника ОСОБА_69 у 2-х примірниках на 1 аркуші кожний; акти технічного огляду території, приміщень та споруд установи, а також акти проведення обшуків (оглядів) загальною кількістю на трьохстах тридцяти (330) аркушах, з метою збереження речових доказів. 
Оскільки вказані речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні, тому суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України).
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, а тому відповідні питання судом в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України не вирішувались.
Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 297-1, 323, 368, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України та призначити покарання:
-за ч. 7 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних та правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої;
-за ч. 2 ст. 111 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних та правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.
На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавити спеціального звання «майора внутрішньої служби».
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2023 - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту її фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.
Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних та правоохоронних органах, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_9 основного покарання.

Речові докази: 
-листи аркушу білого кольору форматом 1/2 A4, у вигляді бланку, на якому містяться друкований текст чорного кольору та рукописний текст чорного та синього кольорів у кількості 19 (дев`ятнадцять) штук. На дванадцяти предметах міститься відтиск печатки синього кольору округлої форми, по периметру якої міститься напис «УПРАВЛЕНИЕ СЛУЖБЫ ИСПОЛНЕНИЯ НАКАЗАНИЙ ПО ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ», а в середині - «ДЛЯ ДОКУМЕНТОВ». Бланки заповнені текстом російською мовою. Зверху предмета наявний напис «Результат рассмотрения кандидатуры гражданина». Напроти графи «Гражданин» здійснено написи: ОСОБА_11 , ОСОБА_27 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . На графі «наименование юридического лица» зазначено «УСИН по Херсонской области». На графі «должность, подпись, фамилия, имя, отчество работодателя» зазначено «Начальник ОК, (подпись), ОСОБА_78 » - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику обвинуваченої, якій вручались всі процесуальні рішення у цьому провадженні на підставі ч. 2 ст. 297-5 КПК України, та з урахуванням положень ч. 4 ст. 46 КПК України про те, що захисник користується процесуальними правами обвинуваченої, захист якої вона здійснює. Також копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати обвинуваченій.
Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, де і здійснювались публікації повісток про виклик обвинуваченої протягом всього судового розгляду.

Головуючий:   ОСОБА_1 

Судді:  ОСОБА_2 

ОСОБА_3