Справа № 587/1532/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання - Макошенець С.І., представника заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за заявою  ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу
ВСТАНОВИВ:

Представник заявниці звернулася до суду з вказаною заявою та просить встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , у період із квітня 2011 року до дня зникнення його безвісти - 10 квітня 2026 року.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 03 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб. Рішенням суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2011 року шлюб між ними був розірвано. Однак, розірвання шлюбу мало формальний характер і не вплинуло на їх спосіб життя як єдиної родини, з 12 квітня 2011 року і по 10 квітня 2022 року вони проживали разом в кв. АДРЕСА_1 , яка належить заявниці на праві власності згідно договору дарування від 03.06.1999 року. Вказана адреса є її місцем реєстрації та місцем реєстрації ОСОБА_5 . З 10 квітня 2022 року у зв`язку з воєнними діями вони переїхали на запрошення наших друзів до с. Сад, Сумського району, разом як чоловік та дружина проживали за адресою: АДРЕСА_2 до часу мобілізації у січні 2026 року ОСОБА_5 до ЗСУ. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вони з ОСОБА_5 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися влаштуванням побуту в квартирі, в якій проживали, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів.Всі речі і документи зниклого безвісти ОСОБА_5 знаходяться за фактичним місцем проживання його з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Вони мали намір офіційно зареєструвати шлюб і підтвердженням цього наміру є інформація із застосунку ДІЯ про спробу реєстрації шлюбу через електронний сервіс «Дія» у 2026 році. У 2026 році процес реєстрації шлюбу не був завершений виключно з технічних причин, пов`язаних із застарілими даними в Державному реєстрі актів цивільного стану щодо попереднього шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірваного рішенням суду від 01 квітня 2011 року по справі №2-354/11/0527. Вона зайшла до відділу ДРАЦС по вул. Петропавлівська, 75 у м. Суми , де їй повідомили, що потрібно на 15 хвилин підійти разом з ОСОБА_8 для реєстрації шлюбу, проте, ОСОБА_5 відправили вже до навчального табору, а потім на Донецький напрямок, де він і зник безвісти. 13.04.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 видало заявниці сповіщення №36/2026 сім`ї захопленого у полон або заручником, інтернованого у нейтральних державах або зниклого безвісти військовослужбовця, яким сповістили її, про те, що її цивільний чоловік, зник безвісти 10.04.2026 року внаслідок артилерійського обстрілу та застосування скидів із БпЛА по позиції в районі біля населеного пункту Діброва, Краматорського району, Донецької області. З 2011 року до моменту зникнення безвісти ОСОБА_5 вони проживали спільно, вели спільне господарство мали спільний бюджет та виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_3 є непрацездатною та проживає в іншій області (Харківська область) як ВПО, та через стан здоров`я позбавлена можливості самостійно займатися пошуками сина або представляти його інтереси. На даний час заячниця є єдиною близькою особою, яка має фізичну та правову можливість здійснювати активні пошуки, звертатися до державних органів, військових частин, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими та представляти інтереси ОСОБА_5 у правовідносинах із третіми особами.
У судовому засіданні представник заявниці вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника Міністерства оборони України, вимоги за заявою просив залишити без розгляду, обґрунтовуючи тим, що вказана справа не може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання грошової допомоги, з приводу чого заперечує Міністерство оборони України. Таким чином, з огляду на наявність спору про право, який підлягає вирішенню в позовному порядку, вбачаються наявними підстави для залишення вказаної заяви без розгляду.
У даному випадку суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання представника Міністерства оборони України про залишення вимог за заявою без розгляду. При цьому суд зауважує, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу передує зверненню до відповідних органів за призначенням та отриманням грошової допомоги за безвісти зниклого військовослужбовця, проте після встановлення цього факту та звернення за допомогою публічно-правовий спір може виникнути тільки в разі відмови суб`єкта владних повноважень у призначенні грошової допомоги. Тому стверджувати про те, що на етапі встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу вже виник публічно-правовий спір між заявником та членами сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця чи суб`єктом владних повноважень, який вирішує питання призначення грошової допомоги, є помилковим.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 22.09.2023 по справі № 560/17953/21.
Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява в якій вона просила провести розгляд справи у її відсутність, проти задоволення вимог за заявою не заперечувала. Зазначала, що є матір`ю безвісти зниклого ОСОБА_5 та зазначила, що її син проживав разом із заявницею як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу протягом останніх 15 років. За цей час вони вели спільний побут, мали спільний бюджет та фактично перебувала у шлюбних відносинах. Через похилий вік, стан здоров`я та статус внутрішньо переміщеної особи, вона позбавлена фізичної можливості самостійно здійснювати розшук сина, відвідувати державні установи та представляти його інтереси.
Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Заслухавши пояснення представника заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області було зареєстровано шлюб, актовий запис №384.( а.с.19) 
Рішенням суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2011 року по справі №2-354/11/0527 шлюб, зареєстрований 03 жовтня 2008 року, актовий запис №384 розірвано( а.с.20).
Як зазначає заявниця розірвання шлюбу мало формальний характер і не вплинуло на їх спосіб життя як єдиної родини, з 12 квітня 2011 року і по 10 квітня 2022 року вони проживали разом в кв. АДРЕСА_1 , яка належить заявниці на праві власності згідно договору дарування від 03.06.1999 року. Вказана адреса місцем реєстрації заявниці та місцем реєстрації ОСОБА_5 ( а.с.10,15, 41).
Згідно з актом про фактичне проживання осіб від 17.04.2026 № б/н, за підписом мешканців АДРЕСА_4 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 з 10 квітня 2022 по теперішній час за адресою АДРЕСА_5 проживає ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ( а.с.22) 
Заявниця зазначає, що 10 квітня 2022 року у зв`язку з воєнними діями вони переїхали до с. Сад, Сумського району, разом як чоловік та дружина проживали за адресою: АДРЕСА_2 до часу мобілізації у січні 2026 року ОСОБА_5 до ЗСУ.
За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вони з ОСОБА_5 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися влаштуванням побуту в квартирі, в якій проживали, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів.
На даний час фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 як ВПО підтверджується інформаційною довідкою УСЗН Сумської РДА.( а.с.14)
ОСОБА_5 замовляючи товари для дому та побуту вказував свій моб. тел. НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий 29.01.2014 року Костянтинівським МВ ГУ ДМС України у Донецькій області та отримував і відправляв посилки з відділення нової пошти у с. Сад, Сумського району, Сумської області, про свідчать копії квитанцій( а.с.45-47).
Всі речі і документи зниклого безвісти ОСОБА_5 знаходяться за фактичним місцем проживання його з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .( а.с.23-25)
Заявниця та ОСОБА_5 мали намір офіційно зареєструвати шлюб і підтвердженням цього наміру є інформація із застосунку ДІЯ про спробу реєстрації шлюбу через електронний сервіс «Дія» у 2026 році.( а.с.21) 
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 17.01.2026 року №503, сержант ОСОБА_5 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .( а.с.17)
13.04.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_2 було направлено сповіщення №36/2026 сім`ї захопленого у полон або заручником, інтернованого у нейтральних державах або зниклого безвісти військовослужбовця, яким сповістили їїї, про те, що її цивільний чоловік, старший стрілець взводу стрілецької роти НОМЕР_4 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зник безвісти 10.04.2026 року внаслідок артилерійського обстрілу та застосування скидів із БпЛА по позиції в районі біля населеного пункту Діброва, Краматорського району, Донецької області. ( а.с.16)
14.04.2026 року органом досудового розслідування видано Витяг з ЄРД про реєстрацію кримінального провадження №12026200600000310 за ч. 1 ст. 115 КК України щодо зникнення 10.04.2026 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Діброва, Донецької області ОСОБА_5 військовослужбовця в/ч НОМЕР_5 .( а.с.18)
З наданих заявницею фотосвітлин за період спільного проживання та скриншотів особистої переписки в соціальних мережах вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали спільно та вели спільний побут, мали почуття любові та поваги один до одного, планували зареєструвати шлюб (а.с27-40).
З платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» від 13.02.2026, 07.03.2026 вбачається, що ОСОБА_5 надсилав ОСОБА_2 грошові кошти (а.с48-52).
У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що є сестрою заявниці. ОСОБА_13 знає 19 років. В Донецькій області вони жили поруч один від одного, доти поки не почалась війна у 2022 році. Сестра ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_8 як дружина та чоловік однією сім`єю. Вона навіть не знала, що сестра з ОСОБА_8 офіційно розлучені. Спільних дітей від шлюбу у них не було. Батько у ОСОБА_8 помер, матір - ОСОБА_15 його знає. З 2022 року вони переселились у різні адреси. ОСОБА_8 з ОСОБА_16 поїхали проживати у с.Сад Сумського району, а вона в Дніпро. Вона приїздила до них один раз, десь у грудні 2025 року в гості. Вони і там жили однією сім`єю як чоловік та дружина. ОСОБА_16 не працювала, їх сім`ю всім необхідним забезпечував ОСОБА_8 . 
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що є товаришем ОСОБА_13 . Вони з ним познайомились у Москві десь у 2015-2016 році. А потім ОСОБА_8 працював у нього у м.Сумах, винаймав житло. У 2022 році коли почалась повномасштабна війна ОСОБА_8 поїхав у Костянтинівку до дому забрав дружину ОСОБА_18 у м.Суми. Вони спочатку жили в с.Сад в його квартир, а потім зняли іншу квартиру в с.Сад. ОСОБА_8 спочатку працював у нього, а потім перейшов працювати в ОСОБА_19 а у березні він дізнався, що ОСОБА_8 мобілізували. Потім йому зателефонувала ОСОБА_16 і повідомила, що ОСОБА_8 пропав безвісті. Він неодноразово був у гостях у ОСОБА_8 з ОСОБА_16 . Вони проживали весь час разом як подружжя. ОСОБА_16 не працювала ОСОБА_8 забезпечував сім`ю всім необхідним. ОСОБА_8 пропонував ОСОБА_16 зареєструвати шлюб офіційно, а вона говорила йому, що коли він повернеться з ЗСУ, вони підуть і зареєструють шлюб. 
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 643/6799/17 від 30.10.2019.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).
Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд дійшов висновку про доведеність факту проживання заявниці ОСОБА_2 з ОСОБА_5 , який зник безвісти, однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з квітня 2011 року по 10.04.2026. Вказана обставина підтверджується дослідженими в ході розгляду справи письмовими доказами та показами свідків, згідно з якими ОСОБА_2 з ОСОБА_5 вели спільне господарство та мали спільний бюджет, брали спільну участь у питанні життєзабезпечення їх сім`ї та проведенні дозвілля, подавали заяву про державну реєстрацію шлюбу через застосуногк ДІЯ.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, надані заявницею докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, і в своїй сукупності підтверджують факт проживання заявниці та ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу за вказаний у заяві період. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки це є підставою для реалізації нею своїх прав для здійснення активних пошуків зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_5 , реалізації права на звернення до державних органів, військових частин, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, а також для представництва його інтересів у правовідносинах із третіми особами.
Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог за заявою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10-13, 81, 89, 263-265, 315-319 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В:
Заяву  ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період із квітня 2011 року до дня зникнення його безвісти - 10 квітня 2026 року.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 06.07.2026 року. 

Суддя      Л.М.Гончаренко