Справа № 602/124/26
Провадження № 1-кп/602/58/2026

ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2026 р.       .Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді -       ОСОБА_1 ,
секретар -         ОСОБА_2 , 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора -       ОСОБА_3 ,
обвинуваченої-       ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого -      ОСОБА_5 ,
потерпілого -       ОСОБА_6 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці кримінальне провадження № 12026211030000008 від 02 січня 2026 року про обвинувачення:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Борщівка Лановецького району Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, громадянки України, пенсіонерки, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не одруженої, раніше не судимої,
за ч.4 ст.185 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
22 грудня 2025 року у вечірню пору точного часу слідством не встановлено, у ОСОБА_4 , яка перебувала в будинку АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим того ж дня Законом України №2102- IX з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, продовженого Указом Президента України № 793/2025 від 20 жовтня 2025 року затвердженого Законом України № 4623-ІХ від 21 жовтня 2025 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб, а саме грошових коштів в сумі 700 (сімсот) дол. США, що належать ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 22 грудня 2025 року у вечірню пору точного часу слідством не встановлено, перебуваючи в коридорі будинку 5 квартирі АДРЕСА_2 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає і її дії не будуть помічені, скориставшись тимчасовою відсутністю власника майна та інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, із пакета таємно викрала грошові кошти в сумі 700 (сімсот) дол. США, що належать ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 забравши грошові кошти, мала можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд, чим заподіяла ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 700 (сімсот) дол. США, що станом на 22 грудня 2025 року становило 29 573,67 грн (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят три тисячі, 67 коп.).
Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Разом з обвинувальним актом до суду було подано угоду про визнання винуватості, укладену 06 лютого 2026 року між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12026211030000008 від 02 січня 2026 року, за згодою із потерпілим ОСОБА_6 , з одного боку, та підозрюваною  ОСОБА_4 , з участю її захисника ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури, укладено угоду про визнання винуватості.
Потерпілий  ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на укладення цієї угоди.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що підозрювана 
 ОСОБА_4 , беззастережно визнала свою винуватість у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Крім того, згідно даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України. Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та підозрювана узгодили міру покарання останній за вчинене нею кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк з покладенням обов`язків, які визначені у п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Під час судового засідання обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та надала суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що вона повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачена зазначила, що вказана угода про визнання її винуватості укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Судом під час судового засідання з`ясовано, що права, які передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України роз`яснені ОСОБА_4 та їй зрозумілі.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 просить суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3  та ОСОБА_4 .
Потерпілий  ОСОБА_6 підтвердив свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою 
 ОСОБА_4 .
Прокурор  ОСОБА_3  в судовому засіданні пояснила, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та Кримінального кодексу України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши думку прокурора  ОСОБА_3 , обвинуваченої 
 ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_5 , потерпілого  ОСОБА_6 , вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує:
–за ч.4 ст.185 КК України, як викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому укладення угоди між прокурором та підозрюваним, з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.2 ст.469 КПК України і за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чиобвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені підпунктами 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
В судовому засіданні судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена 06 лютого 2026 року, відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
При затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченою ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.ст.65, 66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, її особу.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, активне сприяння органу досудового розслідування розкриттю кримінального правопорушення та суду у встановленні істини у справі.
Обставинами, що, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та підозрюваною і призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів, необхідно вирішити в порядку визначеному ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити укладену 06 лютого 2026 року між прокурором Лановецького відділу Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3  та підозрюваною  ОСОБА_8  угоду про визнання винуватості.
Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати  ОСОБА_9 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
У відповідності до ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати  ОСОБА_9 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у справі, а саме: 
- диск, на якому збережено відео, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження;
-Чотири купюри доларів США номіналом по 100 із наступними серійними номерами: QF29862369В; QF 2982415В; QF 29868848В; QF29868701В та Вісім купюр українських Гривнів номіналом по 1000 із наступними серійними номерами: ЕГ5707911; АТ7146315; АТ9386415; ГТ6463321; АП8936132; АР3805933; АН2361242; ГН5069556, які зберігаються в потерпілого ОСОБА_6 – залишити потерпілому ОСОБА_6 .
Даний вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя:	  	ОСОБА_10