ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року 
м. Київ
справа №300/7648/25
провадження № К/990/15746/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білак М. В., Мацедонської В. Е.
розглянув у попередньому судовому засіданні у суді касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Мандзія О. П., суддів: Гудима Л. Я., Качмара В. Я.,
І. Обставини справи
1. У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у відмові зарахувати до вислуги років в поліції наявні на момент переходу на службу у Національну поліцію України періоди роботи, зобов`язання зарахувати до вислуги років у поліції наявні на момент переходу на службу у Національну поліцію України періоди роботи:
з 18 жовтня 2006 року по 14 жовтня 2007 року на посаді начальника фінансової частини Богородчанського районного відділу міліції УМВС України в Івано-Франківській області;
з 15 жовтня 2007 року по 04 квітня 2013 року на посаді провідного спеціаліста фінансового сектору Богородчанського районного відділу міліції УМВС України в Івано-Франківській області;
з 05 квітня 2013 року по 06 листопада 2015 року на посаді спеціаліста-бухгалтера 1-ої категорії Богородчанського районного відділу міліції УМВС України в Івано-Франківській області;
з 07 листопада 2015 року по 08 грудня 2016 року на посаді спеціаліста відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Івано-Франківській області;
з 09 грудня 2016 року по 13 грудня 2018 на посаді провідного спеціаліста відділу матеріального обліку управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Івано-Франківській області;
з 14 грудня 2018 року по 19 серпня 2024 року на посаді провідного спеціаліста відділу з питань житлового забезпечення управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Івано-Франківській області. 
2. Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 31 грудня 2025 року позов залишив без розгляду з підстав пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).
3. Не погоджуючись з указаним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.
4. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 09 березня 2026 року скасував ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року, а справу направив для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
5. Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач вчиняла активні дії щодо захисту своїх прав на зарахування їй відповідних періодів роботи до стажу в органах поліції та на перерахунок її надбавки за вислугу років, адже після звернення із рапортом від 21 липня 2025 року та не отримавши відповіді на такий, 08 вересня 2025 року звернулася до відповідача із другим рапортом та отримала на такий відповідь від 25 вересня 2025 року вже засобами поштового зв`язку. Після цього, без зайвих зволікань, у місячний строк після її одержання, звернулася до суду із цим позовом.
6. Разом з цим суд апеляційної інстанції зазначив, що одним із елементів права на суд, є право на доступ до суду, що по свої суті означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
7. Вважаючи постанову суду апеляційної інстанції, якою справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду, представник Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року.
8. Така позиція ґрунтується на тому, що перебіг строку звернення до адміністративного суду у цій справі розпочався 06 серпня 2025 року, тобто з моменту, коли позивач отримала відповідь ГУНП в Івано-Франківській області №136396-2025, якою її первинний рапорт про зарахування періодів державної служби до вислуги років у поліції було розглянуто та відхилено. Саме з цієї дати позивач дізналася про оскаржувану відмову, що визначає початок перебігу процесуального строку звернення до суду. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 122 КАС України у цій категорії справ застосовується місячний строк звернення до суду, який сплив 06 вересня 2025 року. Натомість із позовом до суду позивач звернулася лише 22 жовтня 2025 року, тобто з пропуском строку більш ніж на півтора місяця після його спливу. Подання позивачем 08 вересня 2025 року другого, тотожного за змістом рапорту не змінює моменту початку перебігу процесуального строку та не створює нового відліку для звернення до суду. На переконання відповідача, таке повторне звернення є спробою штучно сформувати підстави для нібито дотримання пропущеного нею строку, що суперечить принципу правової визначеності та усталеній практиці Верховного Суду, за якою повторне звернення з аналогічними вимогами не поновлює строк звернення до суду. 
9. Верховний Суд ухвалою від 28 квітня 2026 року відкрив касаційне провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: предметом касаційного оскарження є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду, підставою касаційного оскарження є порушення цим судом норм процесуального права. 
10. Представник позивача подала відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
11. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
12. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
13. За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
14. Частинами першою-другою статті 5 КАС України обумовлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
15. Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
16. Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
17. Приписами частини другої статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
18. Згідно з частиною п`ятою 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
19. Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
20. Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
21. Відповідно до статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
22. За змістом пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд залишає позовну заву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
23. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
24. За змістом частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції. 
ІV. Позиція Верховного Суду
25. Завданням адміністративного судочинства у силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
26. Як уже зазначалось, відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
27. У справі, що розглядається, спірні правовідносини склались з приводу проходження публічної служби, а саме зарахування періодів роботи позивача на посадах державної служби до вислуги років у поліції для встановлення надбавки за вислугу років та додаткової відпустки.
28. Предметом касаційного оскарження є постанова суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з підстав пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
29. Так, процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.
30. Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
31. З аналізу положень статей 123, 171 КАС України висновується, що питання дотримання позивачем строку звернення з позовом з`ясовується судом на стадії відкриття провадження, а його пропуск є підставою для повернення позовної заяви, якщо суд дійде висновку, що причини, з яких його пропущено, не відповідають критеріям поважності.
32. Суд може повернутися до вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду й після відкриття провадження, і, установивши, що об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду не існувало, постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
33. Водночас за змістом частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвали про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
34. У справі, що розглядається, строк звернення до суду, передбачений приписами частини п`ятої статті 122 КАС України, та становить один місяць.
35. При цьому норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводити обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку звернення до суду. Особа, яка заявляє клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
36. Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 21 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із рапортом, у якому просила у зв`язку з призначенням її з 20 серпня 2024 року на посаду інспектора сектору «Служби освітньої безпеки «Надвірнянського районного відділу поліції» зарахувати до служби в поліції її період роботи в Хмілівській сільській раді на посаді головного спеціаліста по веденню бухгалтерського обліку з 04 лютого 2002 року по 01 квітня 2002 року, період роботи в Богородчанському РВ УМВС на посаді начальника фінансової частини та інших посадах державної служби в УМВС в Івано-Франківській області з 18 жовтня 2006 року по 06 листопада 2015 року, періоди роботи в ГУНП в Івано-Франківській області на посадах державної служби з 07 листопада 2015 року по 19 серпня 2024 року та перерахувати її вислугу років з 20 серпня 2024 року для встановлення (нарахування) надбавки за вислугу. Вказаний рапорт не містить адреси позивача, а тільки контактний номер телефону.
06 серпня 2025 року на вищевказаний рапорт позивача їй надано відповідь за № 136396-2025, у якій зазначено як поштову, так і електронну адресу позивача. У вказаній відповіді зазначено, що посади головного спеціаліста з ведення бухгалтерського обліку, начальника фінансової частини та інші цивільні посади державної служби до Переліку посад і умов їх зарахування, затвердженого Міністерством внутрішніх справ, не включені та не належать до посад, що зараховуються до вислуги років служби в поліції, а тому не підлягають зарахуванню до календарної вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років чи для перерахунку вислуги років служби (а.с. 29).
Вказану відповідь скеровано на е-mail позивача (належність саме їй вказаної поштової адреси позивач не заперечує) 06 серпня 2025 року через Систему електронного документообігу Національної поліції України (СЕД НПУ).
37. Варто зазначити, що докази підтвердження факту ознайомлення позивачем з вказаним листом відсутні.
38. Натомість ОСОБА_1 звернулася до відповідача з рапортом від 08 вересня 2025 року (а.с. 26), у якому зазначила, зокрема, що до її служби в поліції не зараховано наявний стаж на момент переходу на службу в Національну поліцію України час роботи в державних органах у період з 18 жовтня 2006 року по 19 серпня 2024 року та конкретизувала посади та періоди її служби в органах МВС, що на її думку підлягали врахуванню до стажу. Просила такий зарахувати до вислуги років.
39. Своєю чергою відповідач надав позивачу відповідь на вказаний запит листом від 25 вересня 2025 року за №1775430-2025 та скерував таку засобами поштового зв`язку (копію конверта долучено до матеріалів апеляційної скарги).
40. При цьому зі змісту вказаної відповіді висновується, що рапорт від 08 вересня 2025 року відповідач не розцінював як повторний чи з тих самих питань, хоча і надав аналогічну відповідь, проте така відповідь не містить вказівки на те, що аналогічне питання вже розглядалося та покликання на попереднє відповідь, а розцінив його як інший, ніж попередній.
Крім того, вказаний лист надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією поштового конверту, долучено до матеріалів апеляційної скарги, не зважаючи на те, що у повторному рапорті позивача не було зазначено поштової адреси позивача.
41. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, які зводяться до того, що позивач вчиняла активні дії щодо захисту своїх прав на зарахування їй відповідних періодів роботи до стажу в органах поліції та на перерахунок її надбавки за вислугу років, адже після звернення із рапортом від 21 липня 2025 року та не отримавши відповіді на такий, 08 вересня 2025 року звернулася до відповідача із другим рапортом та отримала на такий відповідь від 25 вересня 2025 року вже засобами поштового зв`язку та вже після цього, без зайвих зволікань, у строк в один місяць після її одержання, звернулася до суду із цим позовом.
42. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка з дотриманням норм процесуального права.
43. При цьому варто зазначити, що в силу частини першої статті 245 КАС України, якою передбачено повноваження суду, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
44. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених цим судом обставин справи.
45. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
VI. Судові витрати
46. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2026 року у справі № 300/7648/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий М. І. Смокович 
Судді М. В. Білак
В. Е. Мацедонська