ЄУН: 336/3382/26
Провадження №: 2-о/336/206/2026 
11.05.26
РІШЕННЯ
іменем України

11 травня 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання: Єменджи Є.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку окремого провадження, цивільну справу ЄУН 336/3382/26 (провадження № 2-о/336/206/2026) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Преображенська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області,
про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -
встановив:
13 квітня 2026 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Преображенська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області.
В обґрунтування заяви заявник вказав, що 13 лютого 1995 року виконавчим комітетом Оріхівської районної ради народних депутатів йому видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Оріхівської районної ради народних депутатів Запорізької області від 08 лютого 1995 року за № 18.
13 лютого 1995 року вищезазначений житловий будинок зареєстровано в Пологівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності і записано у реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 331, що підтверджено підписом начальника Пологівського БТІ та засвідчено печаткою юридичної особи Малого підприємства «Імпульс».
Територія села Преображенка, Преображенської сільської територіальної громади Пологівського району, де розташований зазначений будинок, віднесена до території активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786.
З метою внесення відомостей про наявні права власності на квартиру до діючого з 01.01.2013 року Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він звернувся до державного реєстратора де йому повідомили, що в Реєстрі прав на нерухоме майно міститься інформація про зареєстровані права з 31.02.2003 року по 01.01.2013 року, що в свою чергу є частиною діючого Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, міститься помилкова інформація про його прізвище « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ».
З метою врегулювання даного питання він звернувся до ТОВ «КП Імпульс» де з`ясувалося, що згідно матеріалів інвентаризації ТОВ «КП Імпульс» станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за « ОСОБА_4 » на підставі правовстановлюючого документа свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13.02.1995 року. Дані правовстановлюючі документи в ТОВ «КП Імпульс» зареєстровано (на паперових носіях) 13 лютого 1995 року, в реєстровій книзі №2 за Р№331.
В реєстрі прав власності на нерухоме майно зареєстровано як архівний запис 27.01.2004 року за номером 4508138.
У зв`язку з тим, що з 01.01.2013 року, повноваження реєстраторів КП «БТІ» були припинені, підзаконні нормативно-правові акти втратили силу, реєстр прав власності на нерухоме майно перестав бути актуальним і має тільки інформаційне призначення як складова частина Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, повноваження з Державної реєстрації речових прав перейшли до державних реєстраторів Міністерства юстиції України, внести зміни з метою виправлення помилки до Реєстру прав власності на нерухоме майно з 01.01.2013 року неможливо.
Відповідно встановлення факту належності правовстановлюючого документу та запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, має для нього юридичне значення, оскільки цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, від яких залежить виникнення майнових прав та приймаючи до уваги, що, виправити зазначену помилку та внести відповідні зміни у правовстановлюючий документ у досудовому порядку є неможливим він вимушений звернутися до суду.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14 квітня 2026 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження, за участю заявника та заінтересованої особи у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання, призначене 11 травня 2026 року о 08-15 год., заявник не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник заінтересованої особи, Преображенської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Письмових пояснень не подавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.
Судом встановлено, що заявник, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Оріхів Запорізької області, та зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України.
13 лютого 1995 року виконавчим комітетом Оріхівської районної ради народних депутатів ОСОБА_1 (російською мовою - ОСОБА_5 ) було видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Оріхівської районної ради народних депутатів Запорізької області від 08 лютого 1995 року за № 18.
13 лютого 1995 року вищезазначений житловий будинок зареєстровано в Пологівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності і записано у реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 331, що підтверджено підписом начальника Пологівського БТІ та засвідчено печаткою юридичної особи Малого підприємства «Імпульс».
Відповідно до інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 470766051 від 01 квітня 2026 року міститься інформація про зареєстровані права власності з 31.02.2003 року по 01.01.2013 року, що є частиною діючого Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, міститься помилкова інформація про прізвище заявника « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ».
Згідно з матеріали інвентаризації ТОВ «КП Імпульс» станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за « ОСОБА_4 » на підставі правовстановлюючого документа свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 13.02.1995 року. Дані правовстановлюючі документи в ТОВ «КП Імпульс» зареєстровано (на паперових носіях) 13 лютого 1995 року, в реєстровій книзі №2 за Р№331. В реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано як архівний запис 27.01.2004 року за номером 4508138, що підтверджується повідомленням про належність нерухомого майна за № 76-О від 30 березня 2026 року.
З 01.01.2013 року, повноваження реєстраторів КП «БТІ» були припинені, повноваження з Державної реєстрації речових прав перейшли до державних реєстраторів Міністерства юстиції України.
Внести зміни з метою виправлення помилки до Реєстру прав власності на нерухоме майно з 01.01.2013 року неможливо.
У зв`язку з чим заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, оскільки цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, від яких залежить виникнення майнових прав, виправити зазначену помилку у досудовому порядку є неможливим.
Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який необхідний заявнику для реалізації своїх майнових прав.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що: «…у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23) вказано, що: «49. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).
Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній».
Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (пункт 6 частини першої статті 315 ЦПК України).
У порядку окремого провадження підлягає встановленню факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20)).
Касаційний суд підкреслює, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів може бути, зокрема, зумовлене:
(а) помилкою у вказівці прізвища, ім`я, по батькові особи, тобто коли особа мала паспортний документ, але в договорі вказано інше прізвище аніж в паспортному документі. В такому разі існує можливість вирішити це питання в позасудовому порядку;
(б) отриманням після укладення договору паспортного документу, в якому вказане інше прізвище аніж в договорі. В цьому випадку відсутня можливість вирішити це питання в позасудовому порядку.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
13 лютого 1995 року виконавчим комітетом Оріхівської районної ради народних депутатів ОСОБА_1 (російською мовою - ОСОБА_5 ) було видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 .
13 лютого 1995 року вищезазначений житловий будинок зареєстровано в Пологівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності і записано у реєстрову книгу за № 2 за реєстровим № 331.
Відповідно до інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 470766051 від 01 квітня 2026 року міститься інформація про зареєстровані права власності з 31.02.2003 року по 01.01.2013 року, що є частиною діючого Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, міститься помилкова інформація про прізвище заявника « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ».
Вказані розбіжності у написанні прізвища заявника позбавляють його можливості реалізувати свої майнові права.
Територія села Преображенка, Преображенської сільської територіальної громади Пологівського району, де розташований зазначений будинок, віднесена до території активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786.
З 01.01.2013 року, повноваження реєстраторів КП «БТІ» були припинені, повноваження з Державної реєстрації речових прав перейшли до державних реєстраторів Міністерства юстиції України.
Внести зміни з метою виправлення помилки до Реєстру прав власності на нерухоме майно з 01.01.2013 року неможливо.
Метою встановлення даного факту є необхідність реалізації майнового права заявника, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення вказаного факту.
За вказаних обставин суд дійшов до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 3-5, 10-13, 89, 258-259, 263-266, 268, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, України, суд,-
ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Преображенська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , виданого 13 лютого 1995 року виконавчим комітетом Оріхівської районної ради народних депутатів, зареєстрованого в Пологівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності і записаного у реєстрову книгу за №2 за реєстровим №331.
Встановити факт, що саме за ОСОБА_1 , здійснено запис про реєстрацію права власності в Реєстрі права власності на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого 13 лютого 1995 року виконавчим комітетом Оріхівської районної ради народних депутатів, на нерухоме майно реєстраційний номер: 4508138 - житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в Пологівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності і записаного у реєстрову книгу за №2 за реєстровим №331.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повне найменування учасників справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Преображенська сільська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області, код ЄДРПОУ 45023075, місцезнаходження: Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 164, ел.пошта: preobrrada@gmail.com.
Дата складання повного судового рішення 11 травня 2026 року.

Суддя: