Справа №443/29/26
Провадження №3/443/80/26

ПОСТАНОВА
іменем України

06 травня 2026 року        місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу поліцейської діяльності №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за частиною 1 статті 130 КУпАП, – 

встановив:

ОСОБА_1 02.11.2025 о 10 год 15 хв на автодорозі Р-84 205 км Стрийського району Львівської області керував транспортним засобом марки «Tesla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан вживання алкоголю у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер-Алкотест 6810» на місці зупинки автомобіля та у найближчому закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5. ПДР, за що відповідальність передбачена за частиною 1 статті 130 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, на виклик суду у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
Захисник подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, в обґрунтування якого покликаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складений неповноважною на це особою – інспектором ВПД №1 (м.Новий Розділ) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, а тому всі забрані в ході його складання докази слід визнати недопустимими та їх оцінка суддею не повинна здійснюватись. Окрім цього, у клопотанні просить справу розглянути за його відсутності.
З урахуванням належного та своєчасного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та захисника про дату, час та місце розгляду справи, а також беручи до уваги приписи статті 268 КУпАП, згідно з якими присутність такої особи при розгляді справи, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП, не є обов`язковою, а також зважаючи на участь у справі захисника, тому суд доходить висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.
Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, надавши оцінку аргументам захисника, доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з такого.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, доведена: 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №501043 від 02.11.2025, згідно з яким ОСОБА_1 02.11.2025 о 10 год 15 хв на автодорозі Р-84 205 км Стрийського району Львівської області керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.8);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які повністю відповідають ознакам алкогольного сп`яніння, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, та зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецзасобу «Драгер Алкотест 6810» та від проставлення особистого підпису у цьому акті (а.с.9);
направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.11.2025, у якому зазначено заклад охорони здоров`я, куди скеровується ОСОБА_1 , а саме: Новороздільська міська лікарня, виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, аналогічні тим, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду у зазначеному закладі (а.с.10);
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6067005 від 02.11.2025, яка підтверджує факт керування ОСОБА_1 02.11.2025 о 10 год 15 хв на автодорозі Р-84 205 км Стрийського району Львівської області транспортним засобом та порушення ним ПДР (а.с.11-12);
рапортом від 02.11.2025, який за своїм змістом відповідає викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення обставинам (а.с.15-17);
долученими до матеріалів справи відеозаписами на носії інформації (компакт-диску), які дозволяють чітко встановити обставини справи, дії, поведінку та зміст розмови осіб (особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та поліцейського) на місці зупинки транспортного засобу, та з яких вбачається обставина керування ОСОБА_1 транспортним засобом та висловлення ним поліцейському відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.18).
Проаналізувавши вищевказані документи, відеозаписи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності зазначені вище докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.
Суд відхиляє доводи захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений неуповноваженою особою, з огляду на таке.
Відповідно до пунктів 8, 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Відповідно до статті 255 КУпАП уповноважені посадові особи органів Національної поліції мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 130 КУпАП.
Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що такі не ставлять у залежність наявність у поліцейського повноважень щодо виявлення, припинення та документування адміністративного правопорушення від території обслуговування конкретного структурного підрозділу поліції, у якому він проходить службу. Сам по собі факт того, що інспектор ВПД №1 (м. Новий Розділ) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області здійснив оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення поза межами території обслуговування відповідного підрозділу, не свідчить про відсутність у нього передбачених законом повноважень.
Поліцейський, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення зобов`язаний вжити заходів реагування, передбачених законом, незалежно від місця виявлення такого правопорушення. Інше тлумачення фактично унеможливлювало б виконання покладених на поліцію завдань щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та своєчасного реагування на виявлені правопорушення.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи складені уповноваженою особою, у межах наданих законом повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому підстав для визнання їх недопустимими доказами суд не вбачає.
Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд виходить з такого. 
Згідно з положеннями статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог частини 1 та 2 статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Суд зазначає, що з урахуванням приписів частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху судом не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Зважаючи на викладені обставини у сукупності на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Також, з огляду на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, статтею 4 ЗУ «Про судовий збір», –

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя А.І. Павлів