Справа № 458/285/26 Головуючий у 1 інстанції: Ференц Р.І. 
Провадження № 33/811/879/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі ОСОБА_1 , захисника Миньо М.М., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу захисника Миньо М.М. на постанову Турківського районного суду Львівської області від 06 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 06.05.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень. 
Згідно постанови суду 19.03.2026 року о 17.47 год в м.Турка по вул.І.Франка,94 Самбірського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ауді А4 державний номерний знак НОМЕР_1 із ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці очей, що не реагували на світло, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду відповідно до встановленого порядку на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.
Захисник Миньо М.М. в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, при цьому зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог законодавства, зокрема в протоколі зазначено, що правопорушення вчинив ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , тобто слід вважати, що правопорушення вчинено іншою особою. Також захисник вказує, що наявні в матеріалах справи документи не можна вважати належними та допустимими доказами, зокрема направлення до медичного закладу. Крім цього, захисник зазначає, що наявні відеозаписи нагрудних камер працівників поліції не підтверджують наявність в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння і такі працівниками поліції в належний спосіб не встановлювалися.
Розглянувши матеріали справи № 458/285/26, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №619140 від 19.03.2026 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1), відеозаписами, що містяться в матеріалах справи, якими зафіксовано всі необхідні обставини події, зокрема факт керування та зупинки транспортного засобу від керуванням ОСОБА_1 , спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, озвучення працівниками поліції виявлених ознак наркотичного сп`яніння, неодноразову пропозицію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів в відмовою (а.с.8), направленням ОСОБА_1 до медичного закладу від 19.03.2026 року, яким засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляд на стан сп`яніння в медичному закладі (а.с.3).
Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно санкції статті.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника Миньо М.М., апеляційний суд не знаходить.
Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Турківського районного суду Львівської області від 06 травня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Миньо М.М. – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.