УХВАЛА

12 травня 2026 року
м. Київ

справа № 990SCCV/42/26
провадження № 61-176вп26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до суду клопотання про визначення Верховним Судом підсудності у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтуванням заяви зазначає, що він є громадянином України та фактично проживає за її межами на території Федеративної Республіки Німеччина.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Підсудність справ за заявою громадянина України, який проживає за її межами, про встановлення факту, що має юридичне значення, визначається за його клопотанням ухвалою судді Верховного Суду.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що на підставі зазначеної норми процесуального права Верховний Суд визначає підсудність справ про встановлення факту, що має юридичне значення, виключно за заявою громадянина України, який проживає за її межами.

При дослідженні документів, доданих до клопотання, Верховним Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України.

Натомість, доказів постійного проживання ОСОБА_1 за межами України до клопотання не додано.

Допустимим й достатнім доказом підтвердження місця проживання сторін може вважатися актуальна довідка, видана уповноваженими органами у встановленій формі, яка має пройти легалізацію (проставлення апостиля), якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

У відповідності до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав
у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Водночас, Верховний Суд не бере до уваги надану заявником копію посвідки на проживання в Федеративній Республіці Німеччина, оскільки документ викладено іноземною мовою та заявником не додано його офіційного перекладу.

У зв`язку з тим, що долучені до клопотання копії документів безумовно не підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 за межами України, тому підстави для визначення підсудності за правилами частини другої статті 316 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтею 316 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визначення підсудності справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню
не підлягає.

Суддя	І. Ю. Гулейков