КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/5835/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:
1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати йому в повному обсязі додаткової грошової винагороди, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000,00 гривень за період з 30.08.2024 року по 25.06.2025 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити в йому повному обсязі додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000,00 гривень за період з 30.08.2024 року по 25.06.2025 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
3) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати йому грошового забезпечення з лютого 2025 року по теперішній час згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII.
4) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення з лютого 2025 року по теперішній час згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ.
Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду Пасічника Ю.П. від 29.08.2025 року відкрито провадження в справі, правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.44).
Згідно з ч.1, 2 ст.35 КАС України, справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи. У разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
На підставі розпорядження №328 від 16.12.2025 р. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 340/5835/25 в результаті якого справу передано на розгляд судді Петренко О.С.
Ухвалою суду від 19.12.2025 року справу прийнято до провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій вказано про відсутність для задоволення позовних вимог (а.с.55-58).
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.67-69).
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини. 
Позивач був мобілізований у зв`язку із запровадженням воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" та перебував на військовій службі у складі в/ч НОМЕР_1 .
30.08.2024 позивач отримав поранення, що підтверджено довідкою від 15.10.2024 за №9030 (а.с.21), в зв`язку з чим проходив лікування. 
Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до положень постанови КМУ № 168 у збільшеному до 100000 грн. розмірі за період його перебування на лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 30.08.2024 по 25.06.2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частин 1-4 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 (далі Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати, передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану", заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
Також, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
Судом встановлено, що довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 9030 від 15.10.2024 року встановлено, що: «солдат ОСОБА_1 30.08.2024 отримав поранення в районі н.п. Синьківка Куп`янського району Харківської області внаслідок підриву на невідомому боєприпасі під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо захисту Батьківщини, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності» (а.с.21).
Отже, підтверджена перша умова для виплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.
Щодо перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок тяжкого поранення, судом встановлено таке.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні:
- в період з 30.08.2024 по 10.09.2024 перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону (а.с.24)
- у період з 10.09.2024 року по 11.12.2024 року проходив стаціонарне лікування в КНП «Кіровоградська обласна лікарня» (а.с.25)
- у період з 17.04.2025 по 12.05.2025 проходив стаціонарне лікування в КНП «Кіровоградська обласна лікарня» (а.с.33)
- у період з 13.05.2025 по 29.05.2025 проходив стаціонарне лікування в КНП «Кіровоградська обласна лікарня» (а.с.36)
Відповідно до довідки ВЛК від 29.03.2025 №2025-0329-0905, травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини, потребує лікування (а.с. 31).
Відповідно до довідки ВЛК від 12.05.2025 №2025-0512-1042-3718-3, поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, потребує реабілітації (а.с. 34).
Відповідно до довідки ВЛК від 28.05.2025 №2025-0528-3783-7, поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, потребує відпустки для лікування на 30 календарних днів (а.с. 35).
Таким чином, факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з захистом Батьківщини, підтверджується належними та достатніми доказами за період з 30.08.2024 по 10.09.2024, з 10.09.2024 по 11.12.2024, з 17.04.2025 по 12.05.2025 та з 13.05.2025 по 29.05.2025.
Відповідачем до суду надано довідку про грошове забезпечення позивача зі змісту якої встановлено, що військовою частиною проведено нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, з яких: 
- 6451,62 грн. за період з 30.08.2024 по 31.08.2024
-100000 грн. за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 
- 100000 грн. за період з 01.10.2024 по 31.10.2024
- 100000 грн. за період з 01.11.2024 по 31.11.2024
-35483,87 грн. за період з 01.12.2024 по 11.12.2024
-58064,52 грн. за період з 14.12.2024 по 31.12.2024
-100000 грн. за період з 01.01.2025 по 31.01.2025 (а.с.75,81), що свідчить про відсутність спору щодо нарахування та сплату виплату за вказаний період. 
Судом встановлено, що позивач у період з 17.04.2025 по 12.05.2025 та з 13.05.2025 по 29.05.2025 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідними епікризами (а.с.33,36).
Суд звертає увагу, що основним аргументом відповідача, який заперечує проти задоволення позовних вимог у відзиві на позовну заяву, є те, що у військової частини відсутня постанова (довідка) ВЛК про потребу в тривалому лікуванні позивача, виданої відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, нарахування та виплата додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ №168 від 28.0.2022 за період проходження лікування, в зв`язку з отриманим тяжким пораненням.
Однак така позиція відповідача є формальною, необґрунтованою та не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства.
Так, відсутність окремої постанови (довідки) військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні не може розцінюватися як самостійна та безумовна підстава для відмови у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди, за умови, що факт отримання поранення, його характер, тяжкість, причинний зв`язок із захистом Батьківщини, а також необхідність стаціонарного лікування та подальшої реабілітації підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами, наявними в матеріалах справи.
Судом встановлено, що позивач у період з 17.04.2025 по 12.05.2025 та з 13.05.2025 по 29.05.2025 перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідними виписними епікризами .
Крім того, долучені до матеріалів справи довідки ВЛК однозначно встановлюють причинний зв`язок отриманого позивачем поранення із захистом Батьківщини, що є визначальною юридичною підставою для застосування положень постанови Кабінету Міністрів України №168. 
Отже, доводи відповідача про відсутність правових підстав для нарахування та виплати додаткової винагороди є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та не приймаються судом до уваги.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, у розмірі до 100 000 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я після поранення, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у вказаній частині. 
Разом із тим, відповідач не надав до суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням перебування на лікуванні за період з 17.04.2025 по 12.05.2025 та з 13.05.2025 по 29.05.2025 включно та у відпустці для лікування з 30.05.2025 року по 25.06.2025 року.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустці, відповідачем протиправно ненараховано та невиплачено додаткову винагороду в розмірі до 100 000,00 грн., передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період з 17.04.2025 по 12.05.2025, з 13.05.2025 по 29.05.2025, з 30.05.2025 по 25.06.2025.
Разом із тим, не підлягає задоволенню позовна вимога в частині зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу, додаткову винагороду в розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за час перебування на стаціонарному лікуванні пов`язаному із захистом Батьківщини та у відпустці за станом здоров`я за період 01.02.2025 по 16.04.2025, оскільки позивачем не доведено перебування в вказаний період на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або перебування у відпустці для лікування.
Щодо виплати грошового забезпечення під час лікування та у відпусті за станом здоров`я, суд зазначає наступне. 
Пункт 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ (в редакції, чинній на час припинення виплати позивачу грошового забезпечення) передбачає, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Абзаци другий та третій пункту 9 розділу І Порядку №260 визначають, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення понад граничний термін перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
У відповідності до пункту 6.13. глави 6 розділу ІІ Положення №402 загальний час безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/ або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати дванадцять місяців поспіль. Не пізніше закінчення строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.
Позивачем була надана виписки з карткового рахунку АТ КБ "Приват Банк" від 06.08.2025 (а.с.39), з якої вбачаться виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 серпня 2024 року по лютий 2025 року.
У відповідності до інформаційної довідки №5159 від 09.12.2025 року (а.с.81), позивачу було виплачено грошове забезпечення по квітень 2025 року включно. 
З урахуванням того, що матеріалами справи підтверджено перебування позивача на лікуванні за період з 17.04.2025 по 12.05.2025 та з 13.05.2025 по 29.05.2025 включно та у відпустці для лікування з 30.05.2025 року по 25.06.2025 року, а відповідачем не надано доказів виплати грошового забезпечення за цей період, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виплати грошове забезпечення за цей період підлягають задоволенню.
Стосовно подальшої виплати грошового забезпечення, стороною позивача не надано доказів перебування на лікарняному або у відпустці для лікування, або виконання своїх посадових обов`язків, тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. 
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову позивача.
Керуючись ст.ст.139, 243, 245, 246, 255, 257-258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд, - 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 17.04.2025 року по 12.05.2025 року, з 13.05.2025 року по 25.06.2025 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову грошову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, на місяць пропорційно часу лікування та за період перебування у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 30.08.2024 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: за період з 17.04.2025 року по 12.05.2025 року, з 13.05.2025 року по 25.06.2025 року, з урахуванням проведених виплат за ці періоди.
В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255КАС України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту. 

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО