Справа № 463/4933/25 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 22-з/811/3/26 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові заяву Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, -
встановив:

У травні 2025 року позивач ПрАТ «Львівобленерго» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення, у розмірі 87 321,48 грн.
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» вартістьне облікованої електричної енергіїв розмірі 87321,48 грн. (вісімдесят сім тисяч триста двадцять одна гривня сорок вісім копійок) та 3 028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривні) судового збору.
Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Львівського апеляційного суду м. Львова від 23 грудня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Воробець Святослава Івановича на рішення по суті спору – залишено без задоволення.
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року – залишено без змін.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Воробець Святослава Івановича на додаткове рішення – задоволено частково.
Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 серпня 2025 року – змінено.
Зменшено стягнуті з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» витрати на правову допомогу з 15 000,00 гривень витрат до 3000,00 (три тисячі) гривень.
06 січня 2026 року позивач Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткової постанови, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Львівобленерго» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що вирішивши справу по суті, судом апеляційної інстанції не вирішено питання витрат, понесених ПрАТ «Львівобленерго», які пов`язані з розглядом справи в Львівському апеляційному суді, а саме витрати на професійну правничу допомогу. У відзиві на апеляційну скаргу Трач С.Т. представник ПрАТ «Львівобленерго» заявив про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції, що включає, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. До відзиву долучено ордер на ім`я адвоката І.Левицької, копію договору про надання правничої допомоги №25/089 від 22.08.2025 та проведено оплату правової допомоги, що підтверджено копією платіжного доручення №22548 від 28.08.2025. 
Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно із п. п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що заява представника ПрАТ «Львівобленерго» Левицької І. про ухвалення додаткового рішення стосується лише питання судових витрат, розгляд такої проводиться у письмовому провадженні без повідомленням учасників справи.
При цьому, виключним питанням у межах даного провадження № 22-з/811/3/26 є питання розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені ПрАТ «Львівобленерго» на стадії апеляційного перегляду судового рішення. 
Перевіряючи підставність поданої заяви, колегія суддів враховує таке.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно із п. 8 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, у відзив на апеляційну скаргу представник позивача ПрАТ «Львівобленерго» заявив про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в апеляційній інстанції, що включає, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 
До відзиву долучено ордер на ім`я адвоката І.Левицької, копію договору про надання правничої допомоги №25/8-3 від 22.08.2025 року, а також платіжне доручення №22548 від 28.08.2025 про оплату правової допомоги. 
Згідно із п. 4.1 договору вартість правничої допомоги становить: авансовий платіж – 10 000,00 грн. Оплата здійснюється протягом 30 днів з часу підписання цього Договору. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено розмір вартості наданої правової допомоги, пов`язаних з розглядом справи №463/4933/25 на підставі Договору про надання правової допомоги №25/8-3 від 22.08.2025 р. 
Розподіляючи витрати, які очікує понести позивач на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом усіх витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є не співмірними зі складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, і не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Зокрема, справа про стягнення вартості необлікованої електроенергії (сума боргу 87 321,48 грн) є малозначною, справою незначної складності, участь адвоката в апеляційному суді фактично полягала у написанні відзиву на апеляційну скаргу, відтак 10 000 грн є очевидно завищеною сумою.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та часом, витраченим адвокатом.
Оскільки апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції залишена без задоволення, а позивач фактично підтримував свою правову позицію, обсяг додаткової роботи для представника був мінімальним. 
На переконання колегії суддів, визначення суми у 2000 грн., що приблизно дорівнює мінімальним ставкам адвокатського гонорару за складання однієї процесуальної заяви у такій категорії справ, є розумним та співрозмірним зі складністю справи. 
Керуючись ст.ст. 270, 382, 383 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Львівобленерго" витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.).
В решті вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст постанови складений 26 травня 2026 року.

Головуючий       А.В. Ніткевич

Судді:   С.М. Бойко 

С.М. Копняк