ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/17999/23 (910/7696/25) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я.,
за участі секретаря судового засідання Аліференко Т. В.
розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "F&C Realty"
на рішення Господарського суду міста Києва (суддя Омельченко Л. В.) від 30.10.2025 
та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Пантелієнко В. О., судді: Козир Т. П., Гончаров С. А.) від 02.03.2026 
за позовом Приватного акціонерного товариства "F&C Realty"
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест-Істейт",
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інтегріті",
за участі третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни
про визнання договору недійсним
у межах справи за заявою Фізичної особи-підприємця Щербака Євгена Миколайовича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інтегріті"
про визнання банкрутом.
Учасники справи:
представник позивача - Лакуста О. І., адвокат;
представник відповідача-1 - не з`явився;
представник відповідача-2 - Раєнок В. А., адвокат;
представник третьої особи - не з`явився.
1. Короткий зміст вимог
1.1. 14.12.2023 Господарський суд міста Києва ухвалив відкрити за заявою фізичної - особи підприємця Щербака Євгена Миколайовича провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інтегріті" (далі - Боржник) за правилами, визначеними Кодексом України з питань банкрутства (далі - КУзПБ), ввести процедуру розпорядження майном, мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначити розпорядником майна арбітражну керуючу Потупало Н. І. тощо.
1.2. 18.06.2025 Приватне акціонерне товариство "F&C Realty" (далі - Позивач) подало позов про визнання недійсним укладеного 14.03.2025 Боржником (Відповідач 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест-Істейт" (далі - Відповідач 2) договору купівлі-продажу належного Позивачу нерухомого майна (нежитлового приміщення загальною площею 391,4 кв. м, яке розташоване за адресою: Полтавська область, місто Горішні Плавні, проспект Героїв Дніпра, буд. 65, реєстраційний номер об`єкта 150286453102, далі - Нерухоме майно), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. 14.03.2025 за реєстровим № 28, із застосуванням наслідків недійсності цього правочину шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав: 15.03.2025 11:41:45, приватний нотаріус Тверська Інесса Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, індексний номер рішення 77825254, на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності за Відповідачем 2 на Нерухоме майно, РНОНМ 150286453102; номер відомостей про речове право: 59017405.
1.3.  Позов обґрунтований незаконністю продажу Нерухомого майна за оспорюваним правочином, оскільки Боржник, стверджуючи право іпотекодержателя Нерухомого майна, не підтвердив прав нового кредитора за основними зобов`язаннями, виконання яких забезпечувалось зокрема і іпотекою спірного Нерухомого майна, а відповідно не підтвердив прав за акцесорними зобов`язаннями, з огляду на те, що Боржник, пред`являючи вимоги до Позивача як власника Нерухомого майна та іпотекодателя цього майна щодо виконання основного зобов`язання (за кредитними угодами) не пред`явив оригіналів договорів про відступлення прав вимоги, за умовами яких Боржник набув право вимоги за відповідними основними та акцесорними зобов`язаннями, а тому не набув відповідних прав іпотекодержателя на Нерухоме майно, у тому числі права продавати таке майно задля задоволення вимог Боржника як кредитора та іпотекодержателя. 
2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій
2.1. 30.10.2025 Господарський суд міста Києва постановив рішення (залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026) про відмову у задоволенні позову.
2.2. Судові рішення мотивовані необґрунтованістю позовних вимог з огляду на встановлення, зокрема згідно з рішеннями в інших справах, обставин набуття Боржником (Відповідачем 2) права вимоги за договорами, виконання зобов`язань за якими забезпечувалось передачею в іпотеку Нерухомого майна Позивача, та обставини невиконання яких також встановлені згідно з доказами у справі.
3. Встановлені судами обставини
3.1. За результатами відкритих торгів (аукціону) № UA-EA-2018-03-19-000105-а (https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2018-03-19-000105-a/), які відбулись 27.03.2018, оформлених протоколом від 25.04.2018, АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та Відповідач 2 уклали: 
- договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 01.06.2018; 
- договір про відступлення прав вимоги за договорами застави/іпотеки від 01.06.2018, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кароєвою-Яремчук Т.М. за реєстровим № 15-274. 
За такими договорами 01.06.2018 ТОВ Відповідач 2 набув права вимоги до боржників (позичальників, поручителів, заставодавців, іпотекодавців), у тому числі до Позивача (іпотекодавець) за Іпотечним договором № 2644И/1008 від 31.10.2008 та до ПрАТ "Ініціатор+" (позичальник) за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006 (далі - Кредитний договір). 
3.2. Виконання Кредитного договору забезпечується Іпотечним договором, за яким предметом іпотеки є нежитлове приміщення, загальною площею 391,4 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 . 
3.3. У подальшому між Відповідачем 2 та ТОВ "ЗВ Ріелті" були укладені: 
- договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018; 
- договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 04.06.2018, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кароєвою-Яремчук Т.М. за реєстровим № 15-278. 
На підставі цих договорів 04.06.2018 ТОВ "ЗВ Ріелті" набуло права вимоги до боржників (позичальників, поручителів, заставодавців, іпотекодавців), у тому числі до Позивача за Іпотечним договором та до ПрАТ "Ініціатор+" за Кредитним договором.
3.4. За рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі № 910/1539/21 (910/7148/22), залишеним без змін постановою Верховного Суду від 09.10.2024, визнані недійсними укладені між Відповідачем 2 та ТОВ "ЗВ Ріелті" Договір про відступлення права (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018 та Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави від 04.06.2018, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кароєвою-Яремчук Т. М. за реєстровим № 15-278, застосовано наслідки недійсності правочинів шляхом повернення сторін у первісний стан.
3.5. На адресу Позивача від Відповідача 2 надійшли реєстрованими поштовими відправленнями з оголошеною цінністю (цінними листами з описами вкладення) 0101417716034 та 0110315422833 письмові повідомлення від 27.11.2024 № 31 та від 27.11.2024 № 33 з доданими до них архівними копіями зі справ Першої київської державної нотаріальної контори Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 01.06.2018, укладеного AT "Банк "Фінанси та Кредит" та Відповідачем 2, з Додатком № 1 (у вигляді витягу), та копії дублікату Договору про відступлення прав вимоги за договорами застави/іпотеки від 01.06.2018, укладеними AT "Банк "Фінанси та Кредит" та Відповідачем 2, з Додатком № 1 до нього (у вигляді витягу). 
Додані копії, на переконання Позивача, свідчать про відсутність у Відповідача 2 оригіналів зазначених правочинів. 
3.6. Відповідач 2 14.03.2025 продав належне Позивачу нерухоме майно Відповідачу 1 (ТОВ "ІНВЕСТ-ІСТЕЙТ"), уклавши з ним договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено Тверською І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 14.03.2025 за реєстровим № 28.
3.7. Відповідач 2 зазначив, що:
- отримав від AT "Банк "Фінанси та Кредит" за актом від 01.06.2018 приймання-передачі оригінали документів, у тому числі Іпотечного договору та Кредитного договору, які у подальшому Відповідач 2 передав ТОВ "ЗВ Ріелті" за актом приймання-передачі від 04.06.2018, оскільки ТОВ "ЗВ Ріелті" долучало підтверджуючі документи до матеріалів справи № 910/866/20 про банкрутство ПрАТ "Ініціатор+" та № 910/12002/20 про банкрутство ТОВ "Ініціатор-Ріелті", в яких Позивач є учасником (один із кредиторів); 
- оскільки після ухвалення судових рішень у справі № 910/1539/21 (910/7148/22) ТОВ "ЗВ Ріелті" не повернуло Відповідачу 2 оригінали документів, то замість втрачених примірників Відповідач 2 отримав у державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Кароєвої-Яремчук Т.М. дублікат Договору про відступлення прав вимоги за договорами застави/іпотеки від 01.06.2018 з додатком № 1 та Договором про внесення змін від 05.06.2018, архівну копію Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 01.06.2018 з Додатком № 1 та у приватного нотаріуса КМНО Морозової С.В. дублікат Іпотечного договору № 2644И/1008 від 31.10.2008 зі змінами.
3.8. Відповідач 1 (ТОВ "Інвест-Істейт") у відзиві на позов звернув увагу суду, що Центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції було відмовлено у задоволенні скарги Позивача від 09.04.2025 на рішення від 14.03.2025 № 77820041, від 15.03.2025 № 77825254 приватного нотаріуса КМНО Тверської І.В. щодо нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Полтавська обл., м. Комсомольськ, вул. Леніна, 65. За змістом вказаного висновку Міністерство юстиції України не погодилося з позицією Позивача відносно того, що Відповідач 2 є неналежним іпотекодержателем.
3.9. Позивач у відповіді на відзив наголосив на відсутності на момент вчинення оспорюваного правочину у Відповідача 2права вимоги до Позивача за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006 та за Іпотечним договором № 2759И/0609 від 30.06.2009, уважає, що Відповідач 2 у відзиві не спростувало таке обґрунтування.
3.10.  За ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 у справі № 910/866/20 (залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2022) ТОВ "3В Ріелті" визнано кредитором ПрАТ "Ініціатор+" на загальну суму 146 825 384 грн 55 коп. за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006 та за Іпотечним договором № 2759И/0609 від 30.06.2009.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/866/20 замінено кредитора ТОВ "ЗВ Ріелті" його правонаступником, Відповідачем 2, за грошовими вимогами, які виникли з договору про мультивалютну кредитну лінію від 05.07.2006 № 1093м-01-06 на суму 146 825 384 грн 35 коп.
4. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1. 30.03.2026 Позивач подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень є пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди не врахували:
- висновки Верховного Суду щодо застосування частини першої статей 81, 110, 111 ГПК України, викладеного у постанові від 01.11.2021 у справі № 520/14132/18 щодо витребування та забезпечення судом доказів у справі; 
- висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц щодо ефективного захисту права та щодо ненастання наслідків недійсності правочину за позовом про його недійсність за відсутності вимоги про повернення майна (стягнення коштів) при оцінці судами у цій справі рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі № 910/1539/21 (910/7148/22), яке не має преюдиційного значення у цій справі та за яким не відбулося реституції за основним зобов`язанням, що забезпечувалося Іпотечним договором, укладеним між TOB "ЗВ Ріелті" та Позивачем; 
- висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.03.2024 у справі № 191/4364/21 щодо судового рішення, яке саме по собі не є доказом для суду та щодо преюдиційного значення для суду обставин, встановлених в судовому рішенні в іншій справі; 
- висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 щодо застосування судом лише тих наслідків недійсності правочину, про які просить позивач та щодо двосторонньої реституції лише у разі заявлення зустрічної позовної вимоги відповідачем;
- висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.03.2023 у справі № 926/4807-б/21 щодо застосування частини першої статті 517 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) щодо доказів на підтвердження прав нового кредитора;
- висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.02.2026 у справі № 914/3681/23 щодо первинних документів як доказів на підтвердження новим кредитором набуття своїх прав за правочином, дійсності переданої вимоги та її розмір;
- висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.12.2024 у справі № 910/23404/16 щодо застосування статей 546, 572, 575, 593 ЦК України про існування додаткового зобов`язання лише за наявності основного зобов`язання з нерозривним зв`язком з ним;
- висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.05.2023 у справі № 925/636/22, від 16.06.2023 у справі № 925/1775/21, від 15.06.2023 у справі № 910/21122/20, від 07.02.2023 у справі № 911/1783/21, від 16.11.2023 у справі № 11 228сап21, від 05.08.2025 у справі № 910/430/22 (910/17536/23) щодо застосування частини п`ятої статті 236 ГПК України щодо повноважень суду апеляційної інстанції та правил розгляду справи цим судом.
5.2. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень також є пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди не надали належної правової оцінки:
- рішенню Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі № 910/1539/21 (910/7148/22), відповідно до якого Боржник (Відповідач 2) не набув права вимоги за основними зобов`язаннями, яке забезпечувалися Іпотечним договором № 2759И/0609 від 30.06.2009 з Позивачем, оскільки позовна заява про визнання недійсним Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04.06.2018, укладеного між Боржником та ТОВ "ЗВ Ріелті", не поєднана з позовною вимогою про стягнення коштів на користь Боржника або про витребування з володіння відповідача ТОВ "ЗВ Ріелті" майна (права вимоги за основними зобов`язаннями), тобто така вимога майнового характеру не заявлялась; 
- копії технічного запису судового засідання 16.06.2025 у справі № 910/17999/23 (910/13622/24) в електронному вигляді до протоколу судового засідання № 4698434 від 16.06.2025 з 13 хв. 30 сек. по 14:10 запису, який підтверджує, що станом на 16.06.2025 реституція на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі № 910/1539/21 (910/7148/22) не відбулася, а тому у Боржника були відсутні права вимоги за основним зобов`язанням за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006, що забезпечувалося Іпотечним договором № 2759И/0609 від 30.06.2009 з Позивачем.
При цьому скаржник зауважив, що на порушення статей 80, 81, 110 ГПК України суди необґрунтовано та безпідставно протокольними ухвалами Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 та Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відмовили у задоволенні клопотання Позивача про забезпечення доказів шляхом витребування доказів від відповідача, Боржника, та клопотання про витребування доказів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І. В.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1. Аргументи Боржника у відзиві на касаційну скаргу, у якому він заперечує аргументи в касаційній скарзі з підстав, що загалом аналогічні мотивами в оскаржуваних судових рішення, зводяться до:
- наявності у Боржника набутих прав за основним та додатковим зобов`язанням, а відповідно і прав продати як іпотекодержатель спірне майно, що належало Позивачу, оскільки у справі № 910/866/20 додатково встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/1539/21 (910/7148/22) від 01.11.2023, яке набрало законної сили, відновлено право Боржника як кредитора до боржників (позичальників, поручителів, заставодавців, іпотекодавців), у тому числі до ПрАТ "Ініціатор+" за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006, зобов`язання за яким забезпечувалось іпотекою проданого у спірних правовідносинах Нерухомого майна, що також підтверджується висновками у постанові Верховного Суду від 07.04.2026 у справі № 910/17999/23 (910/13622/24);
- спроби Позивача через вимоги у цій справі переглянути остаточні і обов`язкові до виконання рішення суду, що набрали законної сили у вирішених справах № 910/1539/21 (910/7148/22), № 910/866/20 та № 910/17999/23 (910/13622/24);
- суперечності аргументів скаржника чинній судовій практиці;
- посилання скаржника на нерелевантну судову практику;
- витребування Позивачем абстрактних доказів без вказівки, які конкретні докази мають бути витребувані і які обставини ці докази можуть підтвердити.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо суб`єкта права на задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки
7.1. Предметом спору у цій справі став правочин з купівлі-продажу майна, належного Позивачу як іпотекодавцю, вчинений за договором, укладеним Відповідачем 2 як іпотекодержателем та продавцем цього майна з Відповідачем 1 як покупцем, з метою задоволення вимог Відповідача 2 за Кредитним договором, невиконані зобов`язання за яким були забезпеченні іпотекою відповідного майна Позивача (пункти 1.2, 1.3, 3.1, 3.2, 3.6). 
Об`єктом захисту у цій справі, відповідно, є права Позивача на належне йому та продане за оспорюваним договором нерухоме майно, передане в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань третьої особи (ПрАТ "Ініціатор+", позичальника) за Кредитним договором. 
При цьому підставами позову стало заперечення Позивачем права Відповідача 2 як іпотекодержателя продавати за оспорюваним договором майно Позивача через заперечення Позивачем обставин відновлення відповідного права Відповідача 2 як іпотекодержателя, яке було відступлено за недійсним договором (пункти 3.4, 3.9). 
У зв`язку з цим Суд звертається до правил, умов та суб`єктів реалізації права на задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки.
7.2. Згідно з положеннями частин першої, п`ятої статті 38 Закону України "Про іпотеку":
- якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір;
- дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.
7.3. Отже, право продавати предмет іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу для задоволення за рахунок предмета іпотеки вимог іпотекодержателя належить іпотекодержателю.
При цьому, звертаючись до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 у справі № 754/8750/19 (провадження № 14-202цс21), Суд зазначає, що за змістом статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержателем завжди є кредитор, що відповідає суті іпотеки як способу забезпечення виконання зобов`язання.
7.4.  А тому, враховуючи встановлені судами обставини визнання судовим рішенням у справі № 910/1539/21 (910/7148/22) недійсними договорів від 04.06.2018 між Відповідачем 2 та ТОВ "ЗВ Ріелті" про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, зокрема і за договорами іпотеки/застави, за яким Відповідач 2 відчужував на користь ТОВ "ЗВ Ріелті" набуте перед тим від АТ "Банк "Фінанси та Кредит" право вимоги за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006, виконання якого забезпечується, у тому числі, іпотечним договором від 31.10.2008 № 2644И/1008 з передачі Позивачем в іпотеку майна, проданого у спірних правовідносинах (пункти 3.1, 3.2, 3.4, 3.6), Суд погоджується з висновками судів в оскаржуваних рішеннях: щодо права Відповідача 2 як іпотекодержателя майна Позивача за вказаним іпотечним договором, щодо відповідного права Відповідача 2 продати це майно як предмет іпотеки за правилами статті 38 Закону України "Про іпотеку" (пункт 7.2 цієї постанови), а, відповідно, і з висновком про відсутність стверджуваних Позивачем підстав (пункти 1.3, 7.1) для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі продажу майна Позивача.
7.5. Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє протилежні аргументи Позивача (пункт 5.1), зокрема і в тій частині, в якій скаржник зазначає про неврахуванням судами попередніх інстанцій правил настання / застосування наслідків недійсності правочину, визначеного положеннями статті 216 ЦК України, у зв`язку з чим Суд зазначає про таке.
7.6. Відповідно до приписів частин першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Реституція - це спеціальна форма відновлення становища, що існувало до порушення, сутність якої полягає в поверненні сторін правовідношення у стан, який передував вчиненню певної протиправної дії. Реституція може поставати як реституція володіння (повернення кожною із сторін недійсного правочину того, що така сторона за ним отримала) або ж як компенсаційна реституція відшкодування (в грошовій чи негрошовій формі) вартості одержаного у разі неможливості його повернення в натурі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.09.2024 у справі №918/1043/21 зауважила, що за недійсності правочину взаємне повернення сторонами одержаного за ним (двостороння реституція) є юридичним обов`язком, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Таке поновлення сторін у попередньому становищі може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за відповідним правочином, залишається в його сторони.
Також Суд зазначає що визначені статтею 216 ЦК України наслідки недійсності правочину, який не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (а кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину тощо), полягають зокрема, у припиненні прав однієї сторони на предмет правочину та відповідно відновленні прав іншої сторони на цей самий предмет правочину.
Статтею 236 ЦК України передбачено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
7.7.  А тому, враховуючи встановлені судами обставини (пункт 3.4):
- застосування наслідків недійсності правочинів за ухваленим у справі № 910/1539/21 (910/7148/22) рішенням про задоволення позову про визнання недійсними укладених ТОВ "ЗВ Ріелті" та Відповідачем 2 (ТОВ "ФК" Інтегріті") договорів від 04.06.2018 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та прав вимоги за договорами іпотеки/ застави, шляхом повернення сторін у первісний стан із зобов`язанням Відповідача 2 повернути ТОВ "ЗВ Ріелті" кошти у сумі 157 002 000 грн 00 коп., з припиненням відповідних речових прав ТОВ "ЗВ Ріелті" та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема рішень, якими здійснена реєстрація відступлення прав іпотеки за Іпотечним договором № 2644И/1008 від 31.10.2008, укладеним з Іпотекодавцем - ПрАТ "F&C REALTY" (Позивачем) (пункт 4 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2023 у справі № 910/1539/21 (910/7148/22);
Суд спростовує аргументи скаржника (пункт 5.1) щодо ненастання наслідків недійсності правочину з відчуження Боржником права вимоги, забезпеченого іпотекою майна Позивача, відсутності (невідновлення) у Боржника (Відповідача 2) права вимоги за основними зобов`язаннями, які забезпечувалися Іпотечним договором № 2644И/1008 від 31.10.2008 з Позивачем, а відповідно і аргументи про відсутність у Боржника у спірних правовідносинах права іпотекодержателя відповідного майна Позивача, проданого у спірних правовідносинах (пункти 3.1, 3.2, 3.6).
При цьому Суд зауважує про неспроможність аргументів скаржника (пункти 5.1, 5.2) про незаявлення Боржником у справі № 910/1539/21 (910/7148/22) належних вимог для застосування реституції, оскільки такі аргументи зводяться до заперечення та спростування визначених в рішенні, яке набрало законної сили та не скасовано, конкретизованих наслідків недійсності правочину, що настають, застосовуються та враховуються у відповідних правовідносинах між сторонами, а тому по суті зводяться до заперечення та незгоди скаржника з відповідним судовим рішенням, ухваленим в іншій, а не в цій справі.
7.8. Суд відхиляє також аргументи скаржника (пункти 5.1, 5.2) про ненадання Відповідачем 2 первинних документів як доказів на підтвердження ним як новим кредитором набуття своїх прав за правочином, дійсності переданої вимоги та її розміру, тобто за відповідними основними та акцесорними зобов`язаннями (за Кредитним договором до ПрАТ "Ініціатор+" (позичальника) та права вимоги як іпотекодержателя до Позивача як іпотекодателя за Іпотечним договором № 2644И/1008 від 31.10.2008), у зв`язку з чим Суд зазначає про таке.
7.9. Визначені законом (частиною першою статті 216 ЦК України) наслідки недійсності правочину (у спірних правовідносинах недійсності за судовим рішенням правочину з відчуження Відповідачем 2 на користь TOB "ЗВ Ріелті" набутого від АТ "Банк "Фінанси та Кредит" права вимоги за Кредитним договором та відповідним договором іпотеки майна Позивача, пункти 3.1- 3.4), на відміну від правовідносин, коли відбувається відступлення права вимоги, між тим не вимагають повторного підтвердження та доведення доказами відновленого матеріального права відповідної особи, яким у спірних правовідносинах є право Відповідача 2 кредитора із вимогами до боржника (ПрАТ "Ініціатор+"), набуття якого від АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договорами від 01.06.2018 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договорами та договорами застави/іпотеки (пункт 3.1), скаржник у спірних правовідносинах не заперечує і не спростовує.
У цьому висновку Суд враховує, що у справі № 910/866/20 про банкрутство ПрАТ "Ініціатор+" суд, постановляючи ухвалу від 22.12.2021 (залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2022) про визнання ТОВ "3В Ріелті" кредитором ПрАТ "Ініціатор+" на загальну суму 146 825 384 грн 55 коп. (пункт 3.10), а також постановляючи ухвалу від 03.04.2025 про заміну кредитора ТОВ "ЗВ Ріелті" його правонаступником, Відповідачем 2, за грошовими вимогами, які виникли з договору про мультивалютну кредитну лінію від 05.07.2006 № 1093м-01-06 на суму 146 825 384 грн 35 коп. (пункт 3.10) вже розглядав та оцінював відповідні матеріально-правові підстави для виникнення грошових вимог за відповідними зобов`язаннями ПрАТ "Ініціатор+", через що предметом розгляду та оцінки були і відповідні докази (договори Відповідача 2 з АТ "Банк "Фінанси та Кредит", кредитний договір, договір іпотеки, первинні документи тощо).
У наведених висновках Суд звертається до висновку Верховного Суду, сформульованого у пункті 8.9 постанови від 03.03.2026 у справі № 910/12002/20.
7.10.  Тож Суд погоджується з висновками судів в оскаржуваних рішеннях, що набуття прав вимоги Відповідачем 2 до Позивача за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006 підтверджується наведеними судовими рішеннями у справі № 910/866/20 про банкрутство ПрАТ "Ініціатор+", що набрали законної сили.
Суд також враховує висновки, сформульовані Верховним Судом у пункті 7.14 постанови від 28.04.2026 у справі № 910/17999/23 (910/3956/25) у правовідносинах між тим ж сторонами: стосовно набуття Відповідачем 2 від АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за тими самими договорами відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 01.06.2018, що і у цій справі (пункт 3.1), права вимоги за іншим іпотечним договором № 3021И/1110 від 29.11.2010 між іпотекодержателем АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та іпотекодавцем ПрАТ "F&C Realty".
Так, за відповідними висновками у справі № 910/1539/21 (910/7148/22) Боржник (Відповідач 2) хоча і не визнавав право вимоги за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006, між тим не були спростовані обставини набуття Позивачем відступленого йому АТ "Банк "Фінанси та Кредит" права вимоги за основним зобов`язанням, за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006, зобов`язання за яким забезпечені також Іпотечним договором у спірних правовідносинах (пункти 3.1, 3.2), відчуження переданого в іпотеку майна Позивача за яким, в свою чергу, оспорюється у спірних правовідносинах у цій справі.
7.11.  Дійшовши зазначених висновків, Суд погоджується з аналогічними аргументами Боржника у відзиві на касаційну скаргу про відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного у цій справі договору купівлі-пролажу майна (пункти 3.6, 6.1) та відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункти 5.1, 5.2). Інші наведені скаржником аргументи (пункт 5.1, 5.2) також не спростовують висновків в оскаржуваних судових рішеннях.
7.12.  У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України, оскільки заявлені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження, касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані постанова апеляційного суду та рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
7.13.  Дійшовши висновку про незадоволення касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 у справі № 910/17999/23 (910/7696/25) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя О. В. Васьковський
Судді К. М. Огороднік
В. Я. Погребняк