П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/20394/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П. 
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю. 
08 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю. 
суддів: Граб Л.С.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я відповідно до п. 2 абзацу 2 підпункту 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний прослужений календарний рік (загалом 8 календарних років) з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби (загалом 8 календарних років) та провести виплату із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку (з урахуванням раніше виплачених сум) та виплати ОСОБА_1 грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок (з урахуванням раніше виплачених сум) та виплату ОСОБА_1 грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік на підставі поданого ним при звільненні рапорту.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік на підставі поданого ним при звільненні рапорту.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги відповідно до пункту 3 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" на підставі поданого ним при звільненні рапорту.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підйомної допомоги відповідно до пункту 3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на підставі поданого ним при звільненні рапорту.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення підрахунку пільгової вислуги років за час проходження служби ОСОБА_1 у Збройних Силах України.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити підрахунок пільгової вислуги років за час проходження служби ОСОБА_1 у Збройних Силах України та внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №250 від 31.08.2025 в частині зазначення пільгової вислуги років ОСОБА_1 та надати ОСОБА_1 відповідний витяг зі змінами.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2023 №263 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 по 31.08.2025 та був звільнений за станом здоров`я (згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2025 №250.
Вказує, що після звільнення ОСОБА_1 було виявлено, що військовою частиною НОМЕР_1 не проведено з ним повний розрахунок, зокрема: не в повному обсязі виплачена одноразова грошова допомога при звільненні за станом здоров`я відповідно до п. 2 абзацу 2 підпункту 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний прослужений календарний рік служби (загалом 8 календарних років) з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб; при обрахунку грошової компенсації за невикористані ним дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2021-2025 роки військовою частиною НОМЕР_1 невраховано додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168; не підрахована пільгова вислуга років за час проходження служби у Збройних Силах України.
У зв`язку з зазначеними вище обставинами, 03.10.2025 ОСОБА_1 направив до військової частини НОМЕР_1 заяву із додатками засобами поштового зв`язку Укрпошта для здійснення належного перерахунку та виплати. Згідно трекінгу відправлень (номер відправлення: 0820500899112) заяву ОСОБА_1 від 03.10.25 отримано військовою частиною НОМЕР_1 20.10.2025.
Станом на дату подання позовної заяви ОСОБА_1 не отримано відповіді військової частини НОМЕР_1 щодо результату розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.10.2025.
У відповідь на адвокатський запит від 17.10.2025 в інтересах ОСОБА_1 військова частина НОМЕР_1 листом від 05.11.2025 №3-38/5/18173 направила витяги із наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.09.2023 №263 та від 31.08.2025 №250. Також військовою частиною НОМЕР_1 надано копію довідки про доходи від 01.11.2025 №3-48/10658, надіслану листом від 01.11.2025 №3-38/5/17806.
Станом на дату подання позовної заяви ОСОБА_1 не отримано зазначеної вище виплати одноразової одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я відповідно до п. 2 абзацу 2 підпункту 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний прослужений календарний рік (загалом 8 календарних років) з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Також, відповідачем не здійснено виплати грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей") та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з пунктами 2 та 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Згідно пункту 2 абзацу 2 підпункту 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах:
1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Крім цього, як встановлено абзацом 8 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова №393 в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац 10 пункту 10 Постанови №393).
Відповідно до пункту 1 Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра борони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197 (далі Порядок №260 в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з пунктом 8 Розділу ХХХІІ Порядку №260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами).
Отже, у військовослужбовця є право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у випадку його звільнення з військової служби за станом здоров`я.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби на підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2025 №250 у запас на підставі підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я – на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби).
Одноразова грошова допомога при звільненні за станом здоров`я відповідно до п.2 абзацу 2 підпункту 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний прослужений календарний рік служби виплачена лише за 3 роки – з 2022 року по 2024 рік, натомість календарна вислуга років становить 08 років 09 місяців 01 день. Одноразова грошова допомога при звільненні раніше позивачем не отримувалась, оскільки були відсутні підстави для нарахування, отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 має право на виплату за повних 8 календарних років військової служби.
Таким чином, оскільки ненарахування та невиплата відповідачем ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби (загалом 8 календарних років) порушує право позивача на отримання такої одноразової допомоги, встановлене пункту 2 абзацу 2 підпункту 1 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову в цій частині.
Окрім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 27 червня 2017 року, отже має право на компенсацію невикористаної додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів за кожен рік служби, тобто за 70 днів загалом.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2025 №250 щорічна основна відпустка за 2021-2025 роки ОСОБА_1 не використовувалася, отже позивач також має право на компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки.
Після звільнення з військової служби згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2025 №250 ОСОБА_1 передбачена грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 123 доби та грошова компенсація за 70 діб невикористаної додаткової відпустки.
Проте при обрахунку грошової компенсації за невикористані ОСОБА_1 дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за 2021-2025 роки військовою частиною НОМЕР_1 невраховано додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.
Щодо здійснення перерахунку (з урахуванням раніше виплачених сум) та виплати грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб військова частина НОМЕР_1 листом від 01.11.2025 №3-38/5/17819 повідомила, що додаткова винагорода не включається у розрахунок грошової компенсації.
Станом на дату подання позовної заяви ОСОБА_1 не здійснено перерахунку грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.
Відповідно вимог п.6 розд.ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року № 260, та правової позиції Верховного Суду, що висловлена, зокрема, у постанові від 23.09.2024 року у справі №240/32125/23, при обчисленні розміру грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, має бути врахована додаткова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яку позивач отримував з вересня 2023 року по серпень 2025 року включно щомісячно.
Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який відповідними указами продовжено і діє дотепер.
Підпунктом 2 п. 4 вказаного Указу постановлено Кабінету Міністрів України невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
На виконання вказаного Указу Президента України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 установлено, що військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань; військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозді
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачені такі види щорічних відпусток, як: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством (п. 1 ст. 4 Закону).
Відповідно до ст. 16-2 вказаного Закону, зокрема, учасникам бойових дій, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.
Відповідно до п. 6 розд. ХХХІ «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» зазначеного Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197), розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Додаткова винагорода, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виплачувалася ОСОБА_1 щомісяця за його останньою займаною штатною посадою.
На відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.
Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2024 року у справі №240/32125/23.
Отже, для позивача вона була щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, яке має бути включено до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір грошової компенсації за всі невикористані ним дні оплачуваних відпусток як щорічної основної, так і додаткової.
Не включення її відповідачем до складу такого грошового забезпечення є порушенням прав позивача на належне грошове забезпечення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 має право на здійснення перерахунку (з урахуванням раніше виплачених сум) та виплату грошових компенсацій за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2021-2025 роки, із включенням до розрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 9 закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тесту - Закон № 2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно п.п. 3 п.5 від 30.08.2017 № 704 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 1 розділу ХХІV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно пунктом 7 розділу ХХІV Порядку №260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Також на підставі пункту 3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом на нове місце військової служби в інший населений пункт виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця, у зв`язку з її невиплатою під час проходження служби при звільненні з військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 було подано рапорт щодо її нарахування та виплати, проте відповідна виплата здійснена не була.
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.08.2025 №250, вислуга років на 31 серпня 2025 року у Збройних Силах становить: календарна: 08 років 09 місяців 01 день, пільгова – відсутня, загальна 08 років 09 місяців 01 день.
Таким чином, пільгова вислуга років не підрахована згідно статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», проте за час проходження служби у Збройних Силах України до 2022 року ОСОБА_1 брав безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а також брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, а після 2022 року ОСОБА_1 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
При зарахуванні на службу у військовій частині НОМЕР_4 станом на 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 мав вислугу років: календарну – 03 роки 06 місяців 06 днів, пільгову - 03 роки 02 місяці 28 днів, загально - 06 років 09 місяців 04 дні.
Проте, під час виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у наказі командира військової частини НОМЕР_1 №250 від 31.08.2025 зазначено вислугу років: календарна – 08 років 09 місяців 01 день, пільгова - відсутня, загальна - 08 років 09 місяців 01 день.
Станом на дату подання позовної заяви ОСОБА_1 не підрахована пільгова вислуга років за час проходження служби у Збройних Силах України та не внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №250 від 31.08.2025 в частині зазначення пільгової вислуги років ОСОБА_1 , не надано ОСОБА_1 відповідний витяг зі змінами у відповідь на висловлене прохання у заяві ОСОБА_1 від 03.10.2025. Заява залишена без розгляду.
Відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
З огляду на наведене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити підрахунок пільгової вислуги років за час проходження служби ОСОБА_1 у Збройних Силах України та внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №250 від 31.08.2025 в частині зазначення пільгової вислуги років ОСОБА_1 та надати ОСОБА_1 відповідний витяг зі змінами.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводів скаржників, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Хмельницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Граб Л.С.    Матохнюк Д.Б.