Номер провадження: 22-ц/813/5378/26 
Справа № 521/7602/25
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,
розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2026 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 

ВСТАНОВИВ: 
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог.
До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернувся з позовом представник ДП «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, за яким просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Адміністрація морських портів України» заборгованість за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки у розмірі 14168,02 гривень та подачу позову у розмірі 2422,40 гривень.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2026 року клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ДП «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково. Зупинено провадження у справі №521/7602/25 зв позовом ДП «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 про стягнення коштів до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справа №521/19930/25 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, яка перебуває в провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси (суддя Ганошенко С.А.).

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ДП «Адміністрація морських портів України» просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що правовідносини, що:
1) сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №521/19930/25, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті цієї справи № 521/7602/25;
2) оспорення відповідачем законності наказу ДП «АМПУ» від 10.05.2024 №228-к «Про звільнення», не свідчить про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст.204 ЦК України. Такий же правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №910/2650/19, де Верховний Суд в тому числі вказав, що можливе подальше визнання недійсним правочину може бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.
3) суд першої інстанції не врахував, що дана справа віднесена до малозначних справ і розглядається в порядку спрощеного провадження.

Порядок розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У вказаній цивільній справі апеляційна скарга подана на ухвалу щодо зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України)).
Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 13, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 18 червнґ 2026 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі у такому випадку зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
За наведеною нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №752/9802/17 зазначено, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується в тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
При цьому межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до порушення розумного строку розгляду справи.
Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені і у постановах Верховного Суду у справі №308/5006/16-ц від 27 лютого 2019 року, у справі №1522/27468/12 від 07 листопада 2018 року.
Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
По своїй суті зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупиняється. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи (Постанова ВС від 10 лютого 2020 року у справі №922/2462/18).
Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №924/645/18 та від 20 грудня 2019 року у справі №910/13234/18, від 13 вересня 2019 року у справі №912/872/18, від 21 лютого 2019 року у справі №910/974/18.
Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі (постанова ВС від 09 липня 2020 року у справі №910/1667/19).
Судом першої інстанції правильно встановлено, що у провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа №521/17902/23 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення його заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат, а саме: щодо скасування наказу від 30 серпня 2022 року №220-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 ».
Також судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Хаджибейського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа №521/19930/25 за позовом ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, а саме: наказу від 10 травня 2024 року №228-к «Про звільнення».
За змістом наказу № 228-к від 10 травня 2024 року голови ДП «АМПУ» Ю.Литвина:
«1.Звільнити 13 травня 2024 року ОСОБА_1 (табельний номер 104), заступника директора юридичного департаменту апарату управління, за п 8? ч. 1 ст. 36 КЗпП України (відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль).
2.Централізованій бухгалтерії апарату управління провести з ОСОБА_1 повний розрахунок у відповідності з законодавством України та утримати грошову компенсацію за п`ять календарних днів щорічної відпустки.
Підстава: Далі за текстом…»
Згідно з Повідомленням про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (місяць нарахування: травень 2024 року) борг за працівником на кінець місяця : 14168,02 грн.
Згідно з матеріалів цивільна справа №521/7602/25 за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, що перебуває в провадженні судді Гуревського В.К., позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки у розмірі 14168,02 гривень при повному розрахунку при звільненні на підставі наказу ДП «АМПУ» від 10 травня 2024 року №228-к «Про звільнення», який визнається незаконним за позовом ОСОБА_1 у цивільній справі № 521/19930/25.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що справа №521/7602/25 та справа №521/19930/25 пов`язані між собою, стосуються наказу ДП «АМПУ» від 10 травня 2024 року № 228-к «Про звільнення» та наявності заборгованості працівника за невідпрацьовані дні використаної ним відпустки у розмірі 14168,02 гривень.
Відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що існує зв`язок між предметом судового розгляду у справі №521/7602/25, яка розглядається цим складом суду, з предметом доказування в справі №521/19930/25, а обставини, які будуть встановлені під час розгляду цивільної справи №521/19930/25 можуть вплинути на прийняття законного і обґрунтованого рішення у даній цивільній справі, а тому провадження у цій цивільній справі суд зобов`язаний зупинити.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Щодо доводів скаржника, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №521/19930/25, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті цієї справи №521/7602/25, слід зазначити наступне.
У справі, яка є предметом перегляду, суд першої інстанції зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, в якій встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, врахував, що предметом спору є заборгованість за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки, а у справі №521/19930/25, до набрання законної сили рішенням якої зупинено провадження у справі, предметом розгляду справи є про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, а саме: наказу від 10 травня 2024 року №228-к «Про звільнення».
За змістом наказу про звільнення від 10 травня 2024 року №228-к «Про звільнення» вбачається, що вирішено «1.Звільнити 13 травня 2024 року ОСОБА_1 (табельний номер 104), заступника директора юридичного департаменту апарату управління, за п 8? ч. 1 ст. 36 КЗпП України (відсутність працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль).
2.Централізованій бухгалтерії апарату управління провести з ОСОБА_1 повний розрахунок у відповідності з законодавством України та утримати грошову компенсацію за п`ять календарних днів щорічної відпустки.
Підстава: Далі за текстом…».
Тобто, визначальним для стягнення заборгованості за невідпрацьовані дні відпустки, є встановлення обставин щодо законності звільнення ОСОБА_1 , що власне і є предметом розгляду цивільної справи №521/19930/25.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими.
Посилання скаржника на правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 грудня 2019 року у справі №910/2650/19 в контексті відсутності підстав для зупинення провадження у даній справі, колегія суддів до уваги не бере, оскільки таке посилання є нерелевантним з огляду на те, що спірні правовідносини та ті, які є предметом розгляду у справі №910/2650/19 не є тотожними, оскільки у справі №910/2650/19 предметом розгляду є стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням зобов`язань за Договором оренди.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що дана справа віднесена до малозначних справ і розглядається в порядку спрощеного провадження, то колегія суддів зазначає таке.
Аналізуючи положення ЦПК України в частині правового регулювання питання зупинення провадження у справі, а також особливості розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження (розділ ІІІ глава 10 ЦПК України), колегія суддів доходить висновку, що підстави для зупинення провадження у справах, які розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження, є такими ж, як і для загального позовного провадження, жодних винятків або обмежень не встановлено.
Таким чином, вказані доводи апеляційної скарги є безпідставними та не гуртуються на нормах цивільно-процесуального закону.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Питання щодо зупинення провадження у справ вирішено судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена відповідно до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» залишити без задоволення.
Ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та подальшому оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 18 червня 2026 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева