ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2360/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.
секретар судового засідання: Ісмаілова А.Н.

розглянувши в у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Черненка В`ячеслава Васильовича, м. Болград Одеської області
на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року суддя першої інстанції Волков Р. В., повний текст складено та підписано 09.02.2026 року
у справі №916/2360/25
позовом Фізичної особи-підприємця Черненка В`ячеслава Васильовича, м. Болград Одеської області
до відповідача - Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ», м. Одеса
про визнання актe таким, що не має юридичної сили, анулювання результатів експертизи, зобов`язання вчинити певні дії, визнання недійсним актe-розрахунку

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В червні 2025 року Фізична особа-підприємець Черненко В`ячеслав Васильович, м. Болград Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства “ОДЕСАГАЗ”, м. Одеса, в якому просив суд:
1) визнати акт про порушення № 07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили;
2) анулювати результати експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025 як такі, що проведені з порушенням вимог законодавства;
3) зобов`язати Акціонерне товариство “ОДЕСАГАЗ” за власний рахунок:
- встановити новий вузол обліку газу (лічильник газу) замість демонтованого лічильника, експертиза якого була проведена з порушенням встановленої процедури, без участі позивача, та висновки якої є необґрунтованими;
- встановити новий телеметричний пристрій (GPRS-модем) замість існуючого, який був від`єднаний без належної фіксації стану, без експертизи та з можливим пошкодженням з боку представників відповідача;
4) визнати недійсним акт-розрахунок обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025, складений АТ “ОДЕСАГАЗ” на підставі акту про порушення;
5) зобов`язати АТ “ОДЕСАГАЗ” анулювати донарахування обсягів природного газу відповідно акту розрахунку № 165 від 29.05.2025 на суму 454 132 грн 90 коп.
6) стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачем, у розмірі 21 953 грн та повернути кошти на рахунок НОМЕР_1 ;
7) стягнути з АТ “ОДЕСАГАЗ” витрати за правову допомогу у розмірі 113 826 грн 58 коп. та повернути кошти на рахунок НОМЕР_1 .
В обґрунтування позову позивач посилається на проведення 27.02.2025 уповноваженими особами відповідача перевірки належного позивачу комерційного газового лічильника без дотримання встановленої процедури, що передбачена законодавством України, а також на складення за результатами перевірки документів, які містять суттєві порушення порядку оформлення та не відповідають фактичним обставинам. Покликається на отримання від відповідача рішення комісії № 165 від 29.05.2025, акту-розрахунку №165 на суму 454 132 грн 90 коп., які, на переконання позивача, є безпідставними, не підтверджуються належними та допустимими доказами, не містять чіткого обґрунтування причин донарахування та були прийняті з порушенням встановленої законодавством процедури перевірки.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 у справі №916/2360/25 у задоволення позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги про визнання акту про порушення №07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили, анулювання результатів експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025, визнання недійсним акту-розрахунку обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025 та зобов`язання АТ “ОДЕСАГАЗ” анулювати донарахування обсягів природного газу на суму 454 132 грн 90 коп. задоволенню не підлягають у зв`язку із обранням позивачем неналежного та неефективного способу захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові та вичерпує потребу у встановленні та оцінці інших обставин справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Фізична особа-підприємець Черненко В`ячеслав Васильович, м. Болград Одеської області з рішенням суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області № 916/2360/25 вiд 29.01.2026 року та ухвалити нове рішення, яким позовнi вимоги задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи. 
Зокрема, скаржник зазначив, що у даному випадку суд не застосував правовi висновки Верховного Сула у справах з аналогічними правовідносинами та не навів мотивів відступу від таких висновків, що є самостійною підставою для скасування рішення.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, поклавши в основу рішення документи, складені з істотними процедурними порушеннями; 
Вважає, що місцевий суд не надав належної оцінки доводам позивача щодо порушення обов`язкової процедури перевірки/експертизи вузла обліку, а також неповноти документів
Також, скаржник вказує, що господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність несанкціонованого втручання та підстав для донарахування без доведення причинно-наслідкового зв`язку та без доказів викривлення обліку;
Апелянт звертає увагу суду, що обраний позивачем спосіб захисту спрямований на усунення правової підстави втручання у його майнові права та вiдповiднi документи, які є предметом справи можуть бути предметом судового контролю, а їх скасування або усунення їх правових наслідків визнається судами належним i ефективним способом захисту порушеного права, а нарахування має ознаки оперативно-господарської санкції для позивача.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Черненка В`ячеслава Васильовича на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року у справі №916/2360/25 та призначено розгляд справи на 21.05.2026 року о 12:30 год.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 року призначено справу №916/2360/25 до розгляду на 25.06.2026 року о 11:30 год у зв`язку з відрядженням головуючого судді.
24.04.2026 року через підсистему «Електронний суд» до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ” надійшов відзив, в якому останній просить суд апеляційної інстанції поновити строк, встановлений судом на подачу відзиву, так як він пропущений з поважних причин, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Даний відзив було подано 24.04.2026.
В той же час, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі засобами електронного зв`язку.
Дану ухвалу було отримано відповідачем у системі електронний суд 23.03.2026 о 17:17 год.
Таким чином, відзив було подано з пропуском строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Позивач просить поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу у зв`язку з тим, що відповідач перебував на лікарняному і у відпустці.
В той же час, в силу положень ч. 1, 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України строк, встановлений судом, не може поновлений, а може бути лише продовжений.
В той же час відповідач не звертався до суду з клопотанням про продовження строку на подання відзиву до закінчення такого строку, а колегія суддів не вбачає підстав для продовження такого строку з власної ініціативи та відмовляє у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву, оскільки в даному випадку відповідає є юридичною особою і підстави, вказані ним не є поважними з огляду на можливість надати відзив будь-якою іншою уповноваженою особою або на умовах самопредставництва.
Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, колегія суддів залишає без розгляду відзив Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» , м. Одеса на апеляційну скаргу позивача по справі №916/2360/25.
29.05.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли доповнення до апеляційної скарги, які буди подані 25.05.2026 
Відповідно до ч.1 ст.266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Крайній строк апеляційного оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року у справі №916/2360/25 припадав на 01.03.2026.
Відповідно до ч.1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В даному випадку процесуальним законодавством не встановлено випадків можливості поновлення пропущеного строку на подання доповнень до апеляційної скарги.
Відповідно до ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи те, що доповнення до апеляційної скарги були подані з пропуском строку, колегія суддів залишає їх без розгляду.
В судове засідання 25.06.2026 представник апелянта не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчать наявна у матеріалах справи довідка про доставку ухвали про відкриття апеляційного провадження до його електронного кабінету.
Згідно із нормами ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема “Іззетов проти України”, “Пискал проти України”, “Майстер проти України”, “Субот проти України”, “Крюков проти України”, “Крат проти України”, “Сокор проти України”, “Кобченко проти України”, “Шульга проти України”, “Лагун проти України”, “Буряк проти України”, “ТОВ “ФПК “ГРОСС” проти України”, “Гержик проти України” суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З урахуванням викладеного, оскільки судом апеляційної інстанції було створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, явка сторін до суду ухвалами не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, висловити свої позиції щодо суті спору та вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника апелянта.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши пояснення представника апелянта, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Черненка В`ячеслава Васильовича, м. Болград Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року у справі №916/2360/25 не потребує задоволення , а рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року у справі №916/2360/25 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

01.04.2016 позивач, шляхом підписання заяви-приєднання, приєднався до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).
27.02.2025 працівники АТ «ОДЕСАГАЗ» провели перевірку комерційного газового лічильника на об`єкті позивача за адресою: м. Болград, вул. Заводська, буд. 75.
За результатами перевірки було складено наступні документи: Акт обстеження вузла обліку газу від 27.02.2025; Акт про демонтаж побутового лічильника газу від 27.02.2025; Акт про монтаж побутового лічильника газу від 27.02.2025; Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025; Протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 27.02.2025.
В Акті про порушення № 07823 від 27.02.2025 зазначено: «Наявні ознаки впливу на ВОГ дії магнітного поля, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу, у тому числі шляхом їх підробки чи пошкодження на них пломб впливу дії спрямованого постійного магнітного поля. Пошкодження лічильника газу або робота комерційного ВОГ або його складових, внаслідок чого об`єм розподіленого газу комерційним ВОГ не обліковується. Наявні ознаки підробки охоронної пломби Оператора ГРМ. Пломбувальний трос та пломба на зовнішній вигляд цілі».
Також, у цьому Акті було зазначено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього Акту буде проводити засідання 26.03.2025 о 15:00 год. за адресою: м. Одеса, вул. Одарія, 1.
Акт про порушення №07823 від 27.02.2025 містить підпис позивача та уповноважених осіб відповідача.
Згідно Протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу від 27.02.2025 лічильник газу Elster BK G-6 МТ, заводський № 11118897, рік виготовлення 2017, було знято, опломбовано та направлено на експертизу до АТ «ОДЕСАГАЗ» за адресою: вул. Одарія, 1, м. Одеса. У протоколі також зазначено, що споживач запрошується 12.03.2025 о 10:40 год. для проведення експертизи ЗВТ та/або пломби. Протокол підписано представником відповідача та позивачем.
12.03.2025 комісією у складі уповноважених осіб АТ «ОДЕСАГАЗ» складено Акт № 203, згідно якого експертизу за заявою позивача було перенесено на 24.03.2025 об 11:40.
24.03.2025 комісією у складі уповноважених осіб АТ «ОДЕСАГАЗ» складено Акт № 243, згідно якого експертизу за заявою позивача було перенесено на 07.04.2025 об 11:40.
Листом від 26.03.2025 № 59 АТ «ОДЕСАГАЗ» запросило позивача до участі у проведенні експертизи лічильника газу, яку було призначено на 07.04.2025 об 11:40.
26.03.2025 комісія у складі уповноважених осіб АТ «ОДЕСАГАЗ» прийняла рішення № 107 про перенесення засідання з розгляду Акту про порушення № 07823 від 27.02.2025 до отримання висновків експертизи.
07.04.2025 АТ «ОДЕСАГАЗ» провело експертизу лічильника газу Elster BK G-6 МТ, заводський № 11118897, рік виготовлення 2017, за результатами якої було складено Акт експертизи ЗВТ та пломб № 293 від 07.04.2025.
Вказаний Акт містить наступні висновки комісії: «Виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Всередині ЗВТ в каналі вхідного патрубка наявні сторонні предмети, велика кількість невідомої речовини, можливо клейкої, та предмет жовтого кольору, також стороні предмети можуть знаходитися під шаром невідомої речовини. У вхідному патрубку ЗВТ наявні чисельні подряпини конструктивних елементів лічильника природного газу, описані пошкодження конструктивних елементів 3ВТ свідчать про несанкціоноване втручання в них. На корпусі лічильника наявні чисельні пошкодження зовнішнього лакофарбового покриття від механічного впливу.».
10.04.2025 ВП ПП «Науково-Виробничий центр оцінки відповідності «Юг» проведено повірку лічильника та складено Довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 007599 від 10.04.2025, згідно з якою встановлено непридатність лічильника газу, невідповідність його вимогам ДСТУ 9035:2020, так як відносна похибка його вимірювання перевищувала допустимі значення.
Листом від 13.05.2025 № 108 АТ «ОДЕСАГАЗ» запросило позивача до участі у засіданні комісії з розгляду Акту про порушення № 07823 від 27.02.2025, яке було призначено на 29.05.2025 о 10:30 год.
29.05.2025 відбулось засідання комісії, на якому прийнято рішення за № 165, згідно якого Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025 було задоволено, здійснено споживачу ФОП Черненко В. В. нарахування вартості необлікованого об`єму споживання природного газу на суму 454 132 грн 90 коп.
Інших письмових доказів матеріали господарської справи не містять.
Предметом позову є вимоги позивача про:
- визнання акту про порушення № 07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили;
- анулювання результатів експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025 як таких, що проведені з порушенням вимог законодавства;
- зобов`язання АТ “ОДЕСАГАЗ” за власний рахунок: встановити новий вузол обліку газу (лічильник газу) замість демонтованого лічильника, експертиза якого була проведена з порушенням встановленої процедури, без участі позивача, та висновки якої є необґрунтованими; встановити новий телеметричний пристрій (GPRS-модем) замість існуючого, який був від`єднаний без належної фіксації стану, без експертизи та з можливим пошкодженням з боку представників відповідача;
- визнання недійсним акту-розрахунку обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025, складеного АТ “ОДЕСАГАЗ” на підставі акту про порушення;
- зобов`язання АТ “ОДЕСАГАЗ” анулювати донарахування обсягів природного газу відповідно акту-розрахунку № 165 від 29.05.2025 на суму 454 132 грн 90 коп.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.
30.09.2015 постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 було затверджено Кодекс газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), який набрав чинності 27.11.2015.
Пунктом 1 глави 1 розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключенні до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2016 позивач приєднався до умов типового договору розподілу природного газу
Взаємовідносини між позивачем та відповідачем в частині розподілу природного газу регулюються положеннями Кодексу ГРС та положеннями Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015.
Відповідно до Кодексу ГРС оператор газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. АТ «ОДЕСАГАЗ», як підприємство, що здійснює діяльність з розподілу природного газу є оператором ГРМ.
Пунктами 1 та 5 глави 1 розділу X Кодексу ГРС передбачено, що приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу.
Нормами Кодексу ГРС визначено обов`язок оператора ГРМ здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. п. 8 п. 7.1 Кодексу) та передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.
Відповідно до п. 1 глави 9 розділу X Кодексу ГРС суміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо: 1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору; 2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання; 3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб; 4) відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу; 5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та газорегулюючого обладнання; 6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).
У розумінні пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.
Пунктом 4 глави 9 розділу X Кодексу ГРС визначено, що Оператор ГРМ при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право:
оглядати комерційний ВОГ та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження ЗВТ, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в ЗВТ, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу);
здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу (за їх наявності);
перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку ЗВТ (відміток про повірку в паспортах ЗВТ), що входять до складу комерційного ВОГ.
Згідно з п. 6 глави 9 розділу X Кодексу ГРС якщо за результатами позачергової чи експертної повірки комерційного ВОГ (ЗВТ) буде підтверджена його невідповідність нормативним документам у сфері метрології та/або факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках за відсутності дублюючого чи підмінного ВОГ (ЗВТ) або припинення газопостачання об`єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період порушення та відсутності комерційного ВОГ (ЗВТ) розраховується у порядку, визначеному розділом XI цього Кодексу, зі складанням акта про порушення. При цьому витрати, пов`язані з позачерговою чи експертною повіркою, компенсуються власником комерційного ВОГ/ЗВТ (крім факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ). Крім того, власник впродовж двомісячного строку здійснює заходи щодо приведення комерційного ВОГ (ЗВТ) в точці вимірювання у відповідність до вимог розділу X цього Кодексу, за винятком лічильників газу побутових споживачів. У разі невідповідності лічильників газу побутових споживачів нормативним документам у сфері метрології (за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ) об`єм розподіленого в точці вимірювання природного газу за період відсутності лічильника газу та приведення точки вимірювання у відповідність до вимог цього Кодексу забезпечуються відповідно до вимог пункту 5 глави 8 цього розділу, а витрати, пов`язані з позачерговою чи експертною повіркою, компенсуються за рахунок Оператора ГРМ.
Відповідно до п. 7 глави 9 розділу X Кодексу ГТС у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про:
1) пошкодження пломб;
2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу);
3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу;
4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проєктній документації або умовам договору;
5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ;
6) наявність несанкціонованого газопроводу;
7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).
Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу.
При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.
У разі виявлення факту дії спрямованого постійного магнітного поля на лічильник газу (ЗВТ), що підтверджується спрацюванням магнітного індикатора, Оператор ГРМ має довести, що встановлений мінімальний поріг спрацювання цього магнітного індикатора був достатнім для зміни допустимої похибки цього лічильника газу (ЗВТ).
Згідно з положеннями п. 1 глави 2 розділу XІ Кодексу ГТС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).
Пунктом 1 глави 4 розділу XІ Кодексу ГТС унормовано, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за номінальною потужністю газового обладнання споживача (несанкціонованого споживача) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
Якщо несанкціонований газопровід здійснений шляхом прихованих заходів або несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (несанкціонованим споживачем) права власності чи користування на його об`єкт (приміщення), але не більше трьох років, що передували дню виявлення порушення.
Якщо несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення відповідного ЗВТ та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців.
З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2025 працівники Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» провели перевірку комерційного газового лічильника на об`єкті позивача за адресою: м. Болград, вул. Заводська, буд. 75.
За результатами перевірки було складено документи, які перелічені вище за текстом постанови. 
В Акті про порушення № 07823 від 27.02.2025 зазначено: «Наявні ознаки впливу на ВОГ дії магнітного поля, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу, у тому числі шляхом їх підробки чи пошкодження на них пломб впливу дії спрямованого постійного магнітного поля. Пошкодження лічильника газу або робота комерційного ВОГ або його складових, внаслідок чого об`єм розподіленого газу комерційним ВОГ не обліковується. Наявні ознаки підробки охоронної пломби Оператора ГРМ. Пломбувальний трос та пломба на зовнішній вигляд цілі».
07.04.2025 АТ «ОДЕСАГАЗ» провело експертизу лічильника газу Elster BK G-6 МТ, заводський № 11118897, рік виготовлення 2017, за результатами якої було складено Акт експертизи ЗВТ та пломб № 293 від 07.04.2025.
Вказаний Акт містить наступні висновки комісії: «Виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ. Всередині ЗВТ в каналі вхідного патрубка наявні сторонні предмети, велика кількість невідомої речовини, можливо клейкої, та предмет жовтого кольору, також стороні предмети можуть знаходитися під шаром невідомої речовини. У вхідному патрубку ЗВТ наявні чисельні подряпини конструктивних елементів лічильника природного газу, описані пошкодження конструктивних елементів 3ВТ свідчать про несанкціоноване втручання в них. На корпусі лічильника наявні чисельні пошкодження зовнішнього лакофарбового покриття від механічного впливу.».
10.04.2025 ВП ПП «Науково-Виробничий центр оцінки відповідності «Юг» проведено повірку лічильника та складено Довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 007599 від 10.04.2025, згідно з якою встановлено непридатність лічильника газу, невідповідність його вимогам ДСТУ 9035:2020, так як відносна похибка його вимірювання перевищувала допустимі значення.
29.05.2025 відбулось засідання комісії АТ «ОДЕСАГАЗ», на якому прийнято рішення за № 165, згідно якого Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025 було задоволено та, у зв`язку із встановленням факту несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ, здійснено споживачу ФОП Черненко В. В. нарахування вартості необлікованого об`єму споживання природного газу на суму 454 132 грн 90 коп.
Як було встановлено вище, позивач не погоджується із донарахуванням йому вартості необлікованого об`єму споживання природного газу, у зв`язку з чим звернувся до господарського суду з даним позовом, предметом якого є вимоги про:
- визнання акту про порушення № 07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили;
- анулювання результатів експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025 як таких, що проведені з порушенням вимог законодавства;
- зобов`язання АТ “ОДЕСАГАЗ” за власний рахунок: встановити новий вузол обліку газу (лічильник газу) замість демонтованого лічильника, експертиза якого була проведена з порушенням встановленої процедури, без участі позивача, та висновки якої є необґрунтованими; встановити новий телеметричний пристрій (GPRS-модем) замість існуючого, який був від`єднаний без належної фіксації стану, без експертизи та з можливим пошкодженням з боку представників відповідача;
- визнання недійсним акту-розрахунку обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025, складеного АТ “ОДЕСАГАЗ” на підставі акту про порушення;
- зобов`язання АТ “ОДЕСАГАЗ” анулювати донарахування обсягів природного газу відповідно акту-розрахунку № 165 від 29.05.2025 на суму 454 132 грн 90 коп.
Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, ЄСПЛ у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ("Chahal v. The United Kingdom", заява № 22414/93, п. 145) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним, та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).
Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, обраний позивачем у даній справі спосіб захисту його прав не є "ефективним" у контексті ст. 13 Конвенції, оскільки заявлені ним вимоги не призведуть до поновлення порушеного права позивача та, у разі їх задоволення, не можуть бути виконані у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.
Ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.
Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Крім того, колегія суддів зазначає, що порушені, невизнані або оспорювані права можуть бути захищені і у спосіб, не визначений законом або договором, однак такий спосіб захисту має бути у будь-якому випадку ефективним, тобто спрямованим на реальний захист та відновлення порушеного права.
Так, оскаржувані позивачем акти можуть бути визнані як докази із наданням їм відповідної оцінки судом під час вирішення спору, зокрема щодо оскарження рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку таким актам.
Вказана правова позиція узгоджується з позицією, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у справах № 522/12901/17, № 800/559/17, № 9901/152/18, № 9901/497/18, № 910/17955/17, а також постанові Верховного Суду у справі № 909/1050/17.
Складені працівниками Оператора ГРМ Акт про порушення № 07823 від 27.02.2025, Акт експертизи ЗВТ та пломб № 293 від 07.04.2025, Акт-розрахунок обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025 є лише фіксацією порушення, результатів перевірки лічильника газу та розрахунком санкції щодо цього порушення, що було виявлено під час проведення контрольного огляду, тому оскарження лише таких актів, які не встановлюють для споживача будь-яких обов`язків, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав та не сприяє ефективному відновленню порушеного права.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19, від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, суд виснував, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам; неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 та від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц). Вказане логічно вичерпує потребу дослідження інших обставин (подібний висновок міститься в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2025 у справі № 910/6200/24).
Так, відмовляючи у позові через неналежний спосіб захисту суд має утриматися від встановлення фактів та надання правових оцінок, які створять преюдицію для сторін конфлікту у разі звернення з іншим позовом (постанови Верховного Суду від 11.09.2025 у справі № 916/4532/24, від 13.06.2024 у справі № 924/620/23 та від 07.02.2024 у справі № 925/1368/22).
Отже, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання акту про порушення № 07823 від 27.02.2025 таким, що не має юридичної сили, анулювання результатів експертизи газового лічильника № 293 від 07.04.2025, визнання недійсним акту-розрахунку обсягів несанкціонованого використання природного газу № 165 від 29.05.2025 та зобов`язання Акціонерне товариство “ОДЕСАГАЗ” анулювати донарахування обсягів природного газу на суму 454 132 грн 90 коп. задоволенню не підлягають у зв`язку із обранням позивачем неналежного та неефективного способу захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові та вичерпує потребу у встановленні та оцінці інших обставин справи.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу скаржника на таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.
Правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються з урахуванням конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права (постанова Великої Палати Верховного суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову у звязку з обранням неефективного способу, тоді як судова практика, на яку посилається апелянт, не є релевантною до спірних правовідносин.
Також, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача за власний рахунок встановити нові засоби обліку задоволенню також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 6 глави 7 розділу X Кодексу ГТС у разі якщо за результатами повірки ЗВТ останній буде потребувати ремонту або буде визнаний непридатним, власник ЗВТ за власний рахунок повинен забезпечити його ремонт або придбати новий ЗВТ.
Крім того, скаржник не звернув увагу на те, що застосований спосіб захисту права чи інтересу повинен бути ефективним - таким, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект, повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі №757/23249/17).
Водночас, у пункті 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Matthews v. the United Kingdom") від 18.02.1999, заява №24833/94, йдеться про те, що право на доступ до суду має бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним або ілюзорним".
Згідно з абзацом 6 пункту 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 Конституційний Суд України наголосив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Щоб бути якісним, судове рішення повинно сприйматися сторонами та суспільством у цілому як таке, що може бути ефективно реалізоване (пункт 31 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень).
Отже, звернення до суду з позовною вимогою, задоволення якої не здатне поновити права позивача, не буде практичним та ефективним, а суди, розглядаючи таку вимогу, фактично здійснюватимуть "розгляд заради розгляду".
Таким чином, розгляд по суті позову, який пред`явлений з обранням неефективного способу захисту, може не узгоджуватися з вимогами реального поновлення порушених прав, реалізації (виконання) судового рішення. Це також створює невиправдане навантаження на судові органи, які вимушені розглядати справи, що завчасно позбавлені юридичної перспективи. Вочевидь, вказане не відповідає принципу процесуальної економії, породжує питання ефективності використання ресурсів правосуддя та часового параметру ефективності судового захисту.
Як вже зазначалося вище за текстом постанови, на відміну від розгляду спору по суті, який має супроводжуватися встановленням обставин справи і вирішенням питань про факти, для розгляду позову із завідомо неналежним способом захисту немає значення, існують чи ні ті обставини, про які стверджує позивач. Завдання ефективного судочинства і принцип процесуальної економії зобов`язують суд зробити цей висновок якнайшвидше.
Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно з статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
По справі «Руїз Торіха проти Іспанії», ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. 
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вірно застосував положення національного законодавства, надав вірну оцінку спірним правовідносинам у контексті зазначених норм, у зв`язку із чим оскаржуване рішення в частині, яке переглядається в апеляційному порядку, є правомірним, а доводи апелянта, зазначені ним в апеляційній скарзі, є такими, що фактично зводяться лише до часткової незгоди з судовим рішенням, що не може бути обґрунтованою підставою для його скасування або зміни. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Черненка В`ячеслава Васильовича, м. Болград Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року у справі №916/2360/25 не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року у справі №916/2360/25 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на позивача.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Черненка В`ячеслава Васильовича, м. Болград Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року у справі №916/2360/25 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 29.01.2026 року у справі №916/2360/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 25.06.2026 року.
Головуючий суддя Г.І. Діброва

Судді Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош