ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9134/25	
(суддя Татарінов Д.В., м. Запоріжжя)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2025 року у справі №280/9134/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 жовтня 2025 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач-2), згідно з яким, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 вересня 2025 року №104250023510 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати з 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком№1 згідно із пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 13 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2009 року та періоди роботи з 03 лютого 2005 року по 08 листопада 2005 року, з 14 квітня 2020 року по 31 жовтня 2024 року, з 01 листопада 2024 року по 31 липня 2025 року.
Позов обґрунтовано тим, що з урахуванням Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 позивач набула віку необхдного для призначенні пенсії за віком за Списком № 1. При цьому, зазначає про те, що пенсійний орган безпідставно не зарахував пільгового стажу роботи позивача деякі періоди її роботи.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2026 року позов задоволено частково.
Суд, визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 вересня 2025 року №104250023510 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком№1 згідно із пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 03 лютого 2005 року по 08 листопада 2005 року, з 14 квітня 2020 року по 31 жовтня 2024 року та з 01 листопада 2024 року по 31 липня 2025 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи правову позицію викладену у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 позивач має право на призначення пенсії при досягненні 45-річного віку у відповідності до п. «а» статті 13 Закону №1788-XII, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 вересня 2025 року №104250023510 року підлягає скасуванню. При цьому, суд зробив висновок про те, що позивач має право на зарахування періоду її роботи до пільгового стажу за Списком №1, а саме періоди роботи з 03 лютого 2005 року по 08 листопада 2005 року, з 14 квітня 2020 року по 31 жовтня 2024 року та з 01 листопада 2024 року по 31 липня 2025 року.
При цьому, суд зробив висновок, шо позовні вимоги щодо зарахування до пільгового стажу періоду відпустки для догляду за дитиною до досягненння нею трирічного віку задоволенню не підлягають, оскільки не надано копію свідоцтва про народження дитини, а довідка з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форми ОК-5 не входить до переліку документів, на підставі яких встановлюється час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми згідно з Порядком № 637.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржила його в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову скасувати та позов задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що до загального стажу роботи та спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до особової картки, довідки ОК-5, свідоцтва про народження дитини від 05.07.2007, довідки від 24.09.2025 №1372, яка видана Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської обл., Записки №2796 від 11 жовтня 2007р., яка видана ПрАТ «Росава» ОСОБА_1 , перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 13.10.2007 по 31.10.2009, у зв`язку з чим Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради сплачувало за позивачку внески до органу ПФУ, тому позивачка має право на зарахування цього періоду до пільгового стажу за Списком №1. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058, оскільки заявниця не досягла віку 50 років. Також у трудовій книжці позивача відсутні записи, які підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення, а відповідно періоди роботи, які надають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають бути підтвердженні довідками підприємств, відповідно до приписів Порядку №637.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу ГУПФУ в Запорізькій обл. на рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/9134/25 від 26 грудня 2025 року - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/9134/25 від 26 грудня 2025 року в частині задоволення позовних вимог - залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задоволенню не підлягає, а апеляційні скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до органів пенсійного фонду України із заявою від 08 вересня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV.
З огляду на приписи Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Пенсійного Фонду України 25 листопада 2005 року за № 22-1, вищезазначена заява з урахуванням принципу екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 вересня 2025 року №104250023510 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із недосягненням необхідного пенсійного віку.
Згідно з вказаним рішенням вік позивача становить 47 років 00 місяців 27 днів, страховий стаж - 37 років 11 місяців 14 днів, пільговий стаж за Списком №1 - 11 років 10 місяців 04 дні.
Вказаним рішенням позивача повідомлено про незарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 01 квітня 2007 року по 31 жовтня 2009 року згідно з довідкою № 205 від 07 липня 2025 року, оскільки згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутній період з 01 квітня 2007 року по 12 жовтня 2007 року, період з 13 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2007 року значиться як догляд за дитиною до трьох років. Документ про народження дитини та накази про надання відпустки по догляду за дитиною до трьох років до документів не долучено.
Не зараховано також період роботи з 14 квітня 2020 року по 31 жовтня 2024 року згідно даних трудової книжки НОМЕР_1 від 03 березня 1997 року, оскільки до документів не долучено довідку згідно додатку № 5 Порядку 637 та накази про атестацію робочих місць. Згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вищезазначений період вказаний як робота, зайнятість на якій дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Окрім того, не зараховано період роботи з 01 листопада 2024 року по 09 липня 2025 року згідно довідки № 20-47 від 09 липня 2025 року, оскільки довідка не відповідає формі додатку № 5 Порядку 637 та відсутні накази про атестацію робочих місць. Згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначений період вказаний як робота, зайнятість на якій дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Законність та обґрунтованість вищезазначеного рішення є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII, що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:
«працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення КСУ 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.11.2021 року прийнятій у справі №360/3611/20 зробила висновок про те, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо вимог в частині зарахування до пільгового стажу позивача періоду її роботи з 03 лютого 2005 року по 08 листопада 2005 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
Як вбачається з трудової книжки позивач серії серії НОМЕР_2 від 03 березня 1997 року, копія якої міститься в матеріалах справи, позивач у період з 03 лютого 2005 року по 30 квітня 2020 року прцювала повний робочий день на ПРАТ «РОСАВА» за професіями, посадами прибиральником виробничих приміщень, в підготовчій дільниці виробництва великогабаритних шин апаратниуом приготування гумових клеїв та покриттів, учнем оператора подавання наповнювачів (технічного вуглецю), готувачем наважок інгредієнтів, складачем наважок інгредиєнтів: у підготовчому цеху виробництва великогабариних шин складачем наважок інгредиєнтів; у підготовчому цеху на дільниці виробництва великогабаритних шин складачем наважок інгредиєнтів; виробниче навчання за професією опертаора подавання наповнювачів (технічного вуглецю) проводилось безпосередньо в підготовчій дільниці виробництва великогабаритних шин.
Судом встановлено, що посади позивача, які остання займала у період роботи з 03 лютого 2005 року по 08 листопада 2005 року (прибиральник виробничих приміщень) відносяться до посад, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, якими затверджено Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи позивач з 03 лютого 2005 року по 08 листопада 2005 року.
Щодо вимог в частині зарахування до пільгового стажу позивача періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 13 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2009 року, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне. 
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року.
Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Відповідно до абз.7 пп.2 п. 2.1 розділу II Порядку №22-1 період догляду у 2004 році особою за дитиною до досягнення нею трирічного віку, одним з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікуном, піклувальником - за дитиною з інвалідністю, непрацюючою працездатною особою - за особою з інвалідністю І групи або за престарілим, який за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, підтверджується довідкою органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги, передбаченою додатком 11 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 вересня 2006 року №345, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2006 року за №1098/12972.
Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 05 липня 2007 року, позивачка є матір`ю дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 50). 
Згідно з довідкою від 24.09.2025 №1372, яка видана Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської обл. позивачка перебувала на обліку управління та отримувала допомогу по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку з 13.10.2007 року по 28.06.2010 року (а.с. 51). 
Зазначені документи є належними документами, що підтверджують перебування позивача у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та як наслідок наявність у позивача права на зарахування періоду такого перебування з 13 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2009 року до пільгового стажу за Списком №1. 
В цьому випадку відповідно до абз.1 пп.2 п.2.1 розділу II Порядку №22-1 за періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) саме орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
За таких обставин пенсійний орган протиправно не зарахував до пільгового стажу позивачки періоду догляду за дитиною ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про необхідність відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 13 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2009 року.
Щодо вимог в частині зарахування до пільгового стажу позивача періоду її роботи з 14 квітня 2020 року по 31 жовтня 2024 року та з 01 листопада 2024 року по 31 липня 2025 року, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а зробила висновок, який у відповідності до частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковим для врахування під час розгляду аналогічних спорів, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З оскаржуваного рішення вбачається, що вказані періоди роботи позивача не були зараховані до її пільгового стажу у зв`язку із 
Враховуючи те, що єдиною підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду її роботи були не зараховані до її пільгового стажу у зв`язку із з ненаданням уточнюючої довідки, невідповідністю наданих довідкам Порядку № 637 та ненаданням наказів про атестацію, колегія суддів враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу роботи позивача.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.09.2025 року №104250023510 є протиправним та підлягає скасуванню.
У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути судовий збір 968,96 грн. (за подачу позову) та 1162,75 грн. (за подачу апеляційної скарги).
Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а апеляційна скарга позивача підлягає повному задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що є підставою для його скасування та прийняття нової постанови про задоволення позову повністю.
Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 грудня 2025 року у справі №280/9134/25 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15 вересня 2025 року №104250023510 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати з 08 вересня 2025 року ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком№1 згідно із пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 13 жовтня 2007 року по 31 жовтня 2009 року та періоди роботи з 03 лютого 2005 року по 08 листопада 2005 року, з 14 квітня 2020 року по 31 жовтня 2024 року, з 01 листопада 2024 року по 31 липня 2025 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ЄДРПОУ 20490012) судовий збір у розмірі 2 131,71 грн (дві тисячі сто тридцять одна гривня 71 копійок).
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 12 травня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва