Справа № 593/263/26
Провадження № 2-о/593/25/2026

І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" травня 2026 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі :
головуючої - судді Данилів О.М.
при секретарі Ольшанській Н.Р.
за участі заявниці ОСОБА_1 
захисника Мартищук Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Бережани цивільну справу за заявою, поданою представником заявника адвокатом Мартищук Людмилою Петрівною в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,- 

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2026 року адвокат Мартищук Людмила Петрівна в інтересах заявниці ОСОБА_1 звернулася в Бережанський районний суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
У поданій заяві адвокат зазначила, що у титульній сторінці, виданої заявниці 3 грудня 1990 року трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , яка заповнена російською мовою, прізвище заявниці записане - '' ОСОБА_2 '', хоч у паспорті громадянина України на російській мові її прізвище значиться як '' ОСОБА_3 '', а так як виявлену розбіжність усунути поза судовим порядком заявниця не має можливості, оскільки вказане підприємство вже ліквідоване, а виявлена розбіжність у її трудовій книжці перешкоджає їй в оформленні пенсії, тому вона змушена була звернутися до суду із заявою, якою просить встановити той факт, що вищевказана трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 , видана 3 грудня 1990 року, титульна сторінка, якої російською мовою заповнена на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні заявниця та її захисник вимоги, викладені у заяві, підтримали, просили їх задоволити.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про проведення судового засідання у їх відсутності та своє письмове заперечення, у якому зазначив, що із заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення вказаного факту їй потрібно для подальшого звернення до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії, а отже встановлення даного факту пов`язано з вирішенням спору про право, а саме права на пенсію, а тому вважає, що вказана заява має бути залишена без розгляду. 
Захисник інтересів заявниці адвокат Мартищук Л.П. не погодилася із думкою представника заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, подала суду своє заперечення, вважає, що встановлення факту належності заявниці трудової книжки не вирішує питання щодо призначення особі пенсії або питання про встановлення факту наявності трудового стажу у заявниці, а тому вважає, що в даному випадку відсутній спір про право. 
Суд, приймаючи до уваги наявне в матеріалах справи заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та думку з цього приводу заявниці і її захисника, враховуючи практику вищестоящих судів із аналогічних правовідносин, вважає, що у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про залишення заявлених ОСОБА_1 вимог без розгляду слід відмовити, виходячи із наступного. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Згідно п.6 ч. 1 та ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В поданій суду заяві про встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , виданої 3 грудня 1990 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видно, що заявниці необхідно довести факт належності їй цієї трудової книжки, бо встановлення такого факту має значення для подальшого оформлення нею пенсії.
Відповідно до п. 1.1, п. 2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові і дата народження вказується на підставі паспорта або свідоцтва про народження, однак прізвище, яке записане у наявній у заявниці трудовій книжці, не збігається з її прізвищем, вказаним у її паспорті громадянина України.
З огляду на те, що на даний час виправити описку чи допущену помилку у написанні прізвища у наявній у заявниці трудовій книжці самостійно заявниця не може, так як організацію, яка видала цю трудову книжку, ліквідовано. Крім цього, заявниця не працює та не має змоги працевлаштуватися, так як має проблеми із здоров`ям, а тому дослідивши наявні в матеріалах справи докази та встановивши обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області слід відмовити.
Відмовляючи Головному управлінню Пенсійного фонду в Тернопільській області у задоволенні клопотання про залишення без розгляду вимог, поданих представником заявниці адвокатом Мартищук Людмилою Петрівною в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд враховує, що само по собі посилання заінтересованої особи на існування між ним та заявницею спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору та бути підставою для застосування наслідків, передбачених ч.6 ст. 294 ЦПК України, оскільки суд вважає, що спір про право відсутній, у даній справі встановлюється лише факт належності заявниці трудової книжки, у якій неправильно записано прізвище заявниці; в даній справі заявниця не просить підтвердити її наявний трудовий стаж. Суд вважає, що така розбіжність, де у трудовій книжці заявниці прізвище написано російською мовою Цыгану із російською буквою ''ы'' не є спором про право та усувається при розгляді справи окремого, а не позовного провадження.
Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року /справа № 555/1492/19 провадження № 61-23273св19/.
Відхиливши клопотання заінтересованої особи та вирішуючи заявлені вимоги, подані представником заявника адвокатом Мартищук Л.П. в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці та її захисника, пояснення допитаних по справі свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що вказану заяву слід задоволити, виходячи з наступного.
У відповідності із ст. ст. 293, п.6.ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає цивільні справи непозовного провадження про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, в тому числі фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.
Згідно п.12 постанови Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року “Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення” суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. 
Судом встановлено, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 , видана 3 грудня 1990 року титульна сторінка якої заповнена російською мовою на ім`я '' ОСОБА_4 '', ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Цей факт підтверджується показами заявниці, яка пояснила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Рогачин Бережанського району Тернопільської області в сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто її дівоче прізвище було '' ОСОБА_7 ''. З 1971 по 1979 рік вона навчалася у Рогачинській загальноосвітній школі. Після закінчення 8-и класів, а саме з 1980 по 1983 роки продовжила навчання у Поморянському сільському професійно-технічному училищі № 36, по закінченню якого, здобула кваліфікацію “електромонтера сільської електрифікації та зв`язку”. Закінчивши навчання, вона розпочала вона свою трудову діяльність у 1984році різноробочою на ''сортіровці'' в м. Бережанах у відділенні зв`язку. Де вона працювала у період 1984-1985 роки. Цей запис про трудову діяльність у відділенні зв`язку містився у іншій трудовій книжці, виданій їй ще на дошлюбне прізвище '' ОСОБА_7 '', яку нею було втрачено. 22 березня 1986 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та з часу реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище '' ОСОБА_7 '' змінила на прізвище чоловіка '' ОСОБА_3 ''. В усіх документах, заповнених українською мовою /в тому числі і в трудовій книжці/ інформація про неї зазначена вірно, однак у документах, заповнених російською мовою, у неї виявлено розбіжності написання її прізвища: '' ОСОБА_2 '' та '' ОСОБА_3 '', через, що Управління пенсійного фонду відмовило їй зарахувати інформацію, записану у цій трудовій книжці у її трудовий стаж. Далі у своїх поясненнях заявниця зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 вона народила дочку ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 народила другу дочку ОСОБА_10 та, маючи маленьких дітей, в серпні 1990 року знову влаштувалася на роботу по місцю свого проживання на склотарний завод, який функціонував при колгоспі ім. Богдана Хмельницького, і цим підприємством їй 3 грудня 1990 році було видано трудову книжку серії НОМЕР_1 , у якій на титульній сторінці, заповненій російською мовою, її прізвище вказано '' ОСОБА_2 '', хоч ця сама трудова книжка розділ якої заповнений українською мовою на ім`я ОСОБА_1 , не містить помилок. У цій трудовій книжці вказано спеціальність ''електромонтера'', яку вона здобула при навчанні у Поморянському СПТУ про що свідчить представлений нею суду диплом про освіту, який був виданий їй на її дівоче прізвище ОСОБА_7 . Далі у своїх поясненнях заявниця зазначила, що при оформленні на пенсію було виявлено, що у наявній у неї трудовій книжці, частина якої заповнена російською мовою, не відповідає її прізвищу, вказаному у її паспорті громадянина України російською мовою, тобто було допущено помилку, її прізвище написано російською мовою із російською буквою ''ы'' хоч прізвище ім`я та по батькові, дата народження у її паспорті громадянина України та трудовій книжці, які заповнені українською мовою, помилки відсутні. А так як виправити допущені розбіжності немає можливості та в інший спосіб довести належність наявної у неї трудової книжки неможливо, тому вона змушена була звернутися до суду із заявою, якою просить встановити той факт, що вищевказана трудова книжка серії НОМЕР_1 належить саме їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У своїх поясненнях заявниця далі зазначила, що після ліквідації колгоспу імені Б.Хмельницького почала функціонувати селянська спілка ОСОБА_11 , яка була правонаступником колгоспу, а тому вона продовжила свою трудову діяльність у цій селянській спілці. В лютому 1997 року вона звільнилася із вказаної роботи та влаштувалася в ТОВ '' РЕЗ''. Далі у своїх усних поясненнях заявниця зазначила, що у 1998 році Рогачинський склотарний завод було реорганізовано в Рогачинський завод скловиробів ТОВ виробничо - комерційної фірми ''Декор'', де вона до 2002 року працювала на посаді вантажника готової продукції. З 14 червня 2004 року працювала в сезонній овочевій бригаді ДП ДГ '' КОПАНІ'' та 25 жовтня 2004 року була звільнена із даної роботи по закінченню трудового договору. Пізніше вона, втративши роботу, рік, а саме: з листопада 2004 року по листопад 2005 року перебувала на обліку у центрі зайнятості і отримувала допомогу по безробіттю.
Правдивість показів заявниці та її представника, а отже, підставність заявлених ними вимог, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: 
- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 15 січня 1965 року на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого видно, що заявниця народилася в селі Рогачин Бережанського району Тернопільської області і її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто вказаний документ свідчить про те, що родове прізвище заявниці є '' ОСОБА_7 '', і вона фактично є народженою ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 , яке було видане 22 березня 1986 року виконавчим комітетом Рогачинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, яке свідчить про те, що 22 березня 1986 року заявниця, яка на той час носила прізвище ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після реєстрації шлюбу із ОСОБА_8 своє дошлюбне прізвище ОСОБА_7 змінила на прізвище чоловіка ОСОБА_3 . Вказаний документ виконаний на російській мові і російською мовою прізвище заявниці вказано як '' ОСОБА_2 '';
- паспортом громадянина України НОМЕР_4 , виданим 7 квітня 1998 року Бережанським РВ УМВС в Тернопільській області на ім`я ОСОБА_1 , з якого видно, що прізвише заявниці як українською так і російською мовою є “ ОСОБА_3 ”, а не '' ОСОБА_2 '' і вона є народженою ІНФОРМАЦІЯ_3 та місцем народження є с. Рогачин Бережанського району Тернопільської області. Вищевказаний документ також свідчить про те, що заявниця з 22 березня 1986 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 ;
- листом за № 1900-0204-8/55412 від 1 грудня 2025 року відділу обслуговування громадян № 1 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким надіслано заявниці рішення про відмову у призначенні пенсії і однією із причин відмови була виявлена розбіжність, а саме, що титульна сторінка її трудової книжки, заповнена із порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: на титульній сторінці представленої трудової книжки, яка заповнена російською мовою, вказано прізвище '' ОСОБА_2 '' , що не відповідає паспортним даним, де вказано її прізвище ОСОБА_3 ; 
- дипломом НОМЕР_5 , виданим 14 липня 1983 року Поморянським сільським СПТУ № 36 на ім`я ОСОБА_12 , який свідчить про те, що заявниця з 1 вересня 1980 року по 14 липня 1983 року навчалася у даному навчальному закладі та їй присвоєно кваліфікацію - електромонтер сільської електрифікації і зв`язку третього розряду, що підтверджує запис титульної сторінки трудової книжки, у якій також вказано, що спеціальність власника трудової книжки — електромонтер, що в свою чергу свідчить про те, що вказана трудова книжка фактично належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
- довідкою № 15/01-2/2026, виданою Бережансько-Підгаєцьким управлінням Тернопільської філії ТОЦЗ 23 березня 2026 року, яка свідчить про те, що наказом НТ 041129, виданим 29 листопада 2004 року відповідно до п.2 ст. 22 Закону України '' Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття'' ОСОБА_1 з 29 листопада 2004 року було розпочато виплату допомоги по безробіттю, а згідно наказу НТ051124 від 24 листопада 2005 року таку виплату відповідно до пп.12 п.1 ст. 31 Закону України '' Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття'' було припинено 24 листопада 2005 року. Вищевказаною довідкою підтверджено записи за № 4 та № 5 трудової книжки НОМЕР_1 , у якій на титульній сторінці, заповненій російською мовою, прізвище заявниці вказано '' ОСОБА_2 '', що в свою чергу свідчить про те, що вказана трудова книжка фактично належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 , що були дані, Пенсійним фондом України ( форма ОК-5) видно, що в даних персоніфікованого обліку є інформація про роботу заявниці у період з 1999 по серпень 2002 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю Рогачинський завод скловиробів виробничої комерційної фірми '' Декор'', а з червня по жовтень 2004 року міститься інформація про роботу заявниці у дослідному господарстві '' Копані'', що підтверджує записи під № 2 та № 3 у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 , титульна сторінка якої видана 3 грудня 1990 року російською мовою на ім`я '' ОСОБА_4 ''.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що заявниця ОСОБА_1 є її сусідкою, із якою вона разом з 1997 по 1999 роки працювала в Рогачині на склотарному заводі. Вона, свідок, працювала на цьому підприємстві з 1977 по 2005 рік складською робочою, разом із заявницем складали на машину скляні банки. Далі у своїх поясненнях свідок зазначила, що вона знає заявницю давно, знала і її покійного чоловіка, із яким заявниця має троє дітей, які вже є повнолітніми, їй відомо, що заявниця з дому була ОСОБА_7 , а після того, як вона вийшла заміж за ОСОБА_14 вона своє дошлюбне прізвище змінила на прізвище чоловіка. 
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що їй відомо, що заявниця працювала на ОСОБА_16 склотарному заводі. Вищевказаний факт їй, свідкові, достовірно відомий, бо вона проживає разом із заявницею в одному селі та разом працювала на цьому підприємстві. Разом працювали з 1997 по 1999 році на погрузці банок, а саме: складали банки у ящики, перекладали їх папером і перевантажували на фуру. Вона на цьому підприємстві працювала з 1986 року по 2006 рік. Заявниця прийшла трошки пізніше, у 1990 році. 
Пояснення свідків повністю співпадають із поясненнями заявниці і її представника та із записами, виданої їй трудової книжки, і в свою чергу свідчать про те, що ця трудова книжка серії НОМЕР_1 , хоч видана російською мовою на ім`я '' ОСОБА_4 '', ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак фактично вона належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Таким чином, поскільки здобутими в судовому засіданні доказами доведено, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 , титульна сторінка якої заповнена російською мовою, видана 3 грудня 1990 року на ім`я '' ОСОБА_4 '', ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому заяву, подану представником заявника адвокатом Мартищук Людмилою Петрівною в інтересах ОСОБА_1 , слід визнати підставною і задоволити її. 
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 19, 76-81, 89, 90, 258-259, 264, 265, 268, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верхового Суду України № 5 від 31 березня 1995 року “Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення”, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, Постановою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року справа № 555/1492/19 провадження № 61-23273св19, суд,- 

В И Р І Ш И В :

Заяву, подану представником заявника адвокатом Мартищук Людмилою Петрівною в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволити.
Встановити той факт, що трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 , титульна сторінка якої заповнена російською мовою та видана 3 грудня 1990 року Склотарним заводом колгоспу ім. Б.Хмельницького на ім`я '' ОСОБА_4 '', ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського 
апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя Бережанського
районного суду Тернопільської області Данилів О.М.