ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/4411/26
провадження № 3/753/1834/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді слюсаря Індустріального Бюро, одруженого та маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 та 2017 р.н., зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №287996, ОСОБА_1 , 22.02.2026 року о 08 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного характеру – наніс удар долонею правої руки в область обличчя, внаслідок чого було завдано шкоди фізичному здоров`ю останньої, чим вчиним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №287997, ОСОБА_1 , 22.02.2026 року о 08 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного характеру – наніс удар долонею правої руки в область обличчя, внаслідок чого було завдано шкоди фізичному здоров`ю останньої. Дані дії вчинив у присутності дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив емоційну невпевненість малолітній особі, та його жії кваліфіковано за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Враховуючи той факт, що протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містяться у різних судових справах, однак надійшли до суду одночасно та стосуються однієї особи, вважаю за доцільне об`єднати та розглянути їх в одному провадженні.
В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що не вчиняв стосовно ОСОБА_2 та малолітньої доньки ОСОБА_3 жодного домашнього насильства. Пояснив, що вранці, повернувшись з укриття, дружина спровокувала конфлікт, під час якого вона кинула в нього спочатку сире яйце, а після – пляшку кефіру, яку ОСОБА_1 намагався відбити, щоб вона не вдарила його, внаслідок чого ненавмисно потрапив рукою по обличчю дружини. На думку ОСОБА_1 мав місце побутовий конфлікт, що супроводжувався взаємними докорами і образами, але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю дружини чи дитини, присутньої у кімнаті. 
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила, що, дійсно, повернувшись з укриття вранці, сама спровокувала конфлікт, кинувши в чоловіка спочатку сирим яйцем, а пізніше – ще й пляшкою кефіру, яку чоловік намагався відбити, але ненароком вдарив її по обличчю. Зазначила, що сімейна сварка виникла у зв`язку із розбіжностями щодо розпорядження грошовими коштами сімейного бюджету. Щодо неповнолітньої доньки жодних неправомірних дій фізичного чи психологічного характеру не вчиняв, дитина була у кімнаті.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Так, частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Диспозиція частини 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, а саме умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до положень Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Згідно статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
У той час, як під конфліктом/сваркою необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту/сварки залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Тобто, факт вчинення конфлікту/сварки, навіть між особами, визначеними Законом, сам по собі не може свідчити про факт скоєння насильства.
В судовому засіданні встановлено, що між подружжям ОСОБА_1 стався сімейний та побутовий конфлікт, який не призвів до спричинення будь-якої шкоди ОСОБА_2 .
Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №287997, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд зазначає, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП у присутності неповнолітньої особи, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, є підставою для визнання такої особи потерпілою на підставі частини 4 статті 269 КУпАП із зазначенням про це у протоколі за ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, та не потребує додаткової окремої кваліфікації за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Тобто, в разі, якщо правопорушення вчинено не стосовно малолітньої дитини, а тільки у її присутності, у працівників поліції не має необхідності складати окремий протокол.
З огляду на викладене приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
З огляду на викладене, суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити. 
Враховуючи те, що адміністративне стягнення не накладається, підстав для стягнення судового збору на підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП не вбачається.
Керуючись ст. ст. 247, 283-285 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя