ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2026	Справа № 910/14175/25	

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Батій О.В., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу
за позовом керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейдінг» 
2) Комунального некомерційного підприємства «Перинатальний центр м. Києва» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації» 
про визнання недійсної додаткової угоди та стягнення штрафних санкцій

за участю представників:
від прокуратури: Синюк І.А.
від позивача: не з`явився
від відповідача-1: Ященко Н.Л.
від відповідача-2: Самборська Г.М.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернувся керівник Солом`янської окружної прокуратури міста Києва (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - Київрада, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейдінг» (далі - ТОВ «Грін Трейдінг», відповідач-1) та Комунального некомерційного підприємства «Перинатальний центр м. Києва» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації» (далі - Перинатальний центр, відповідач-2) про визнання недійсною додаткової угоди № 5 від 31.12.2024 до договору підряду № 09/2 від 12.09.2024 та стягнення пені в сумі 1 429 461,24 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення процедури закупівлі між КНП «Київський міський пологовий будинок № 5» виконавчого органу Київради (КМДА) та ТОВ «Грін Трейдінг» був укладений договір підряду № 09/2 від 12.09.2024 на виконання робіт з ремонту захисної споруди цивільного захисту КНП «Київський міський пологовий будинок № 5», за яким сторони погодили строк виконання робіт та дію договору - до 31.12.2024. Однак у подальшому відповідачі підписали додаткову угоду № 5 від 31.12.2024 до цього договору, якою змінили істотну умову, а саме - продовжили строки виконання робіт та дію договору до 31.12.2025, чим порушили ч. 4 п. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та пп. 4 п. 19 Особливостей про здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178.
У позові прокурор, на підставі ст. 203, 215, 216 ЦК України, просить визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 31.12.2024 до договору підряду № 09/2 від 12.09.2024, укладеного відповідачами, та стягнути з ТОВ «Грін Трейдінг» на користь Київської міської ради пеню в сумі 1 429 461,24 грн, нараховану за порушення строків виконання зобов`язань.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2025 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Відповідач-1 (ТОВ «Грін Трейдінг») надав відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив, вказав, що прокурор не довів факту порушення інтересів держави, оскільки договірні відносини Перинатального центру не відносяться до сфери контролю Київради; спірна додаткова угода була укладена на законних підставах з урахуванням перерозподілу бюджетних асигнувань, відтак, підстави пролонгації договору не залежали від волі сторін та в діях останніх відсутні порушення бюджетного законодавства. 
Відповідач-2 (Перинатальний центр) також подав відзив на позов, в якому доводи відповідача-1 підтримав, крім того зазначив, що заявлені прокурором вимоги не здатні захистити та не стосуються прав позивача, адже Київрада не є учасником спірних відносин; зобов`язання сторін за договором підряду є повністю виконаними, розрахунки - проведеними. Також відповідач-2 зауважив, що після укладення спірної додаткової угоди сторони договору підписали ще дві додаткові угоди, якими зменшувався розмір вартості послуг та порядок перерозподілу вартості договору між місцевим бюджетом та власними коштами, які прокурором не оспорюються, що свідчить про те, що продовження дії договору не залежить від визнання недійсною угоди № 5, що є спірною у цьому позові.
Указаний відзив був поданий Перинатальним центром з порушенням визначеного законом строку, у зв`язку з чим відповідач-2 заявив клопотання про поновлення процесуального строку, яке обґрунтоване тим, що через реорганізацію комунального підприємства відповідача-2 виникла необхідність у додатковому часі для пошуку первинних документів, всієї інформації та їх систематизації для підготовки відзиву, а тривалі відключення електропостачання протягом грудня 2025 - січня 2026 та першочергове направлення зусиль персоналу на лікування пацієнтів, які знаходяться у центрі, спричинили відкладення вирішення питання про залучення адвокатів для надання правничої допомоги у даній справі.
Згідно з положеннями ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Розглянувши наведені відповідачем-2 обґрунтування, суд вважав поважними причини пропуску ним процесуального строку, а тому ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 12.02.2026, задовольнив клопотання Перинатального центру про поновлення строку для подання відзиву та прийняв його до розгляду.
У відповідях на відзиви відповідачів прокурор зауважив, що істотні умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця закупівлі, як це передбачено ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», у той же час відповідачі не надали належних доказів затримки постачання, обставин форс-мажору або недостатності фінансування, що могли бути підставою для легітимізації внесення змін до істотної умови договору - строку виконання робіт, відтак, вважав необхідним визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 31.12.2024 та стягнути з підрядника (ТОВ «Грін Трейдінг») штрафні санкції за порушення строків виконання робіт. Також прокурор, посилаючись на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», обґрунтував підстави звернення його до суду в інтересах Київради, яка не здійснила самостійних заходів щодо захисту державних інтересів у бюджетній сфері.
Відповідачі надали свої заперечення до відповідей прокурора на відзиви, в яких вказали, що через відсутність капітальних видатків замовника на проведення робіт та необхідність заміни якісніших матеріалів, коригування проектно-кошторисної документації у ТОВ «Грін Трейдінг» не було фактичної змоги закінчити роботи у визначений договором строк, що відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» є об`єктивною обставиною та правовою підставою для внесення змін в умови закупівлі щодо строків виконання цих робіт. Крім того відповідачі наголосили на тому, що держава в особі Департаменту охорони здоров`я КМДА не вбачала порушень своїх інтересів при продовженні строків виконання робіт, тому дії органу прокуратури можуть бути розцінені як перешкоджання діяльності суб`єктів господарювання в умовах воєнного стану у забезпеченні облаштування укриття належної якості в лікарні - об`єкті критичної інфраструктури.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 19.03.2026, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.
Представник позивача (Київради) до суду не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, пояснень по суті позову не надав, а подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Представники відповідачів-1,2 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечили з підстав, наведених у своїх відзивах, просили відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення їх представників у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позов прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Установлено, що 12.09.2024 за результатами проведення процедури закупівлі між КНП «Київський міський пологовий будинок № 5» (замовник) та ТОВ «Грін Трейдінг» (підрядник) був укладений договір підряду № 09/2 (далі - договір підряду), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати роботи: «Капітальний ремонт захисної споруди цивільного захисту № 106415 КНП «Київський міський пологовий будинок № 5» за адресою: 03037, м. Київ, просп. Валерія Лобановського, 2», код ДК 021:2015:45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити такі роботи за цінами, зазначеними у протоколі узгодження договірної ціни (додаток 1), який додається до договору і є його невід`ємною частиною. Найменування і кількість робіт зазначені у локальних кошторисах (додаток 4), які є невід`ємною частиною даного договору (п. 1.1, 1.2 договору).
Пунктом 1.4 договору встановлені строки виконання робіт - до 31.12.2024 року. Місце виконання робіт - за адресою: 03037, м. Київ, просп. Валерія Лобановського, 2 (п. 1.5 договору).
Відповідно до п. 2.1 договору ціна цього договору становить: 11 813 246,40 грн, у т. ч. ПДВ - 1 968 874,40 грн, з них: 1) загальний фонд - 9 153 427,34 грн., в тому числі ПДВ - 1 525 571,22 грн; 2) власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства) - 2 659 819,06 грн, в тому числі ПДВ - 443 303,18 грн. Загальна вартість виконання робіт визначається згідно з Протоколом узгодження договірної ціни (додаток 1).
За змістом п. 3.1 договору розрахунки за роботи здійснюються поетапно на підставі актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-2, КБ-3), підтверджених підписом та печаткою представника технічного нагляду, авторського нагляду, підрядника та КНП «Київський міський пологовий будинок № 5».
Згідно з п. 4.3 договору підрядник забезпечує виконання робіт відповідно до графіку виконання робіт та фінансування робіт (додаток 6 до договору). Сторони можуть уточнювати графік виконання робіт та фінансування робіт (додаток 6 до договору) у випадку зміни строків виконання робіт/етапів та обсягів фінансування (п. 4.4 договору).
У п. 8.1, 8.2 договору визначено, що приймання-передача закінчених робіт (об`єкта будівництва) здійснюється відповідно до вимог загальних умов та нормативних актів. Здавання та приймання виконаних робіт здійснюється сторонами поетапно у строки, визначені графіком виконання робіт та фінансування робіт (додаток 6 до договору), шляхом підписання сторонами актів КБ-2в та довідок КБ-3.
Згідно з п. 12.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2024 року.
Відповідно до п. 13.1 договору умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції переможця процедури закупівлі.
Також у п. 13.2 договору сторони погодили, що основні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
У подальшому сторони внесли зміни до договору шляхом укладення наступних додаткових угод: № 1 від 18.09.2024, № 2 від 07.10.2024, № 3 від 14.11.2024, № 4 від 26.12.2024, № 5 від 31.12.2024, № 6 від 23.11.2025, № 7 від 19.12.2025.
Зокрема додатковою угодою № 2 від 07.10.2024 у договорі була змінена сторона замовника на його правонаступника - КНП «Перинатальний центр м. Києва» у зв`язку з реорганізацією КНП «Київський міський пологовий будинок № 5.
Додатковою угодою № 4 від 26.12.2024 сторони внесли зміни до п. 3.1 розділу 3 договору та виклали його в такій редакції: ціна цього договору становить 11 813 246,40 грн з ПДВ, в тому числі ПДВ 20% - 1 968 874,40 грн, з них: 1) місцевий бюджет - 5 322 969,60 грн, в т.ч. ПДВ - 887161,60 грн; 2) власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства) - 6 490 276,80 грн. в т.ч. ПДВ - 1 081 712,80 грн.
Додатковою угодою № 5 від 31.12.2024 (далі - додаткова угода № 5, спірна угода) сторони внесли зміни у п. 1.4, 12.1 договору, якими встановлено строки виконання робіт - до 31.12.2025 та дію договору - до 31.12.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. 
Згідно з ч. 1 ст. 843, ст. 844 ЦК України у договорі підряду встановлюється ціна роботи або спосіб її визначення, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 ЦК України).
Матеріали справи свідчать, що на виконання договору підряду ТОВ «Грін Трейдінг» виконало роботи з капітального ремонту захисної споруди, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в на суму 11 699 544,00 грн, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати КБ-3 за грудень 2025 року, актом готовності об`єкта до експлуатації після капітального ремонту від 30.12.2025.
Зі свого боку замовник (КНП «Перинатальний центр м. Києва») повністю сплатив вартість виконаних робіт на суму 11 699 544,00 грн, що вбачається з наявних у справі платіжних документів № 296334992 від 18.12.2024, № 297432598 від 27.12.2024, № 297480919 від 27.12.2024, № 297459016 від 27.12.2024, № 311096825 від 07.08.2025, № 316710267 від 29.10.2025, № 316759557 від 29.10.2025, № 321528697 від 25.12.2025, № 321537483 від 25.12.2025, а також зі звіту про виконання договору UA-2024-08-05-007444-a, опублікованого в електронній системі закупівель.
У той же час прокурор звертається до суду з даним позовом та зазначає, що додаткова угода № 5 від 31.12.2024 до договору підряду була укладена відповідачами за відсутності документального підтвердження об`єктивних причин, необхідних для продовження строку виконання робіт, тобто з порушенням вимог ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та пп. 4 п. 19 Особливостей закупівель, якими визначено вичерпний перелік підстав для зміни істотних умов договору, що має наслідком визнання цієї додаткової угоди недійсною та нарахування штрафних санкцій, які прокурор просить стягнути на користь Київради.
Перевіряючи такі доводи прокурора та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Згідно з ч. 3 вказаної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до ч. 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Згідно зі сталою правовою позицією Верховного Суду захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Таким чином підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді виникають за умови дотримання порядку, передбаченого ст. 23 Закону "Про прокуратуру", а також за наявності обставин щодо порушення інтересів держави.
Обґрунтовуючи порушення інтересів держави в цій справі, прокурор зазначає, що зміна істотної умови договору підряду у вигляді продовження строків виконання робіт порушила принципи здійснення публічних закупівель, спричинила неефективне використання бюджетних коштів, а також призвела до порушення встановлених державою гарантій із забезпечення конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності в умовах воєнного стану.
У даному випадку прокурор позивачем визначив Київську міську раду як розпорядника бюджетних коштів та орган, що уповноважений здійснювати функції захисту інтересів територіальної громади у відповідних правовідносинах.
Згідно зі ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 зазначила, що оскільки засновником комунального підприємства (закладу) та власником його майна є територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, яка фінансує і контролює діяльність свого комунального підприємства (закладу), а також зобов`язана контролювати виконання міського (обласного) бюджету за договорами про закупівлю товарів, то орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням бюджетних коштів, тому є належним позивачем у справах про стягнення бюджетних коштів.
Так, із матеріалів справи вбачається, що фінансування капітального ремонту захисної споруди цивільного захисту КНП «Київський міський пологовий будинок № 5» був передбачений наказом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 251 від 21.03.2024 (зі змінами від 18.12.2024), відтак, оплата за договором підряду здійснювалася за кошти місцевого бюджету, а отже, державний інтерес у спірних правовідносинах полягає у забезпеченні належного виконання зобов`язань за договорами, на фінансування яких державою виділені бюджетні кошти.
Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Відповідно до пунктів 4, 7 ч. 5 ст. 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошторис розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плати використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне та цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі. 
Згідно з п. 1.1 статуту КНП «Перинатальний центр міста Києва» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Перинатальний центр є закладом охорони здоров`я, неприбутковим підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Києва, віднесеним до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та підпорядкованим Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Засновником та власником підприємства є територіальна громада міста Києва, від імені якої діє Київська міська рада.
У контексті викладеного суд виходить з того, що: 1) закупівлю робіт здійснено за кошти місцевого бюджету; 2) міська рада затверджує місцеві бюджети, тобто розпоряджається державними коштами та контролює їх використання відповідно до затвердженого радою бюджету; 3) Департамент охорони здоров`я є головним розпорядником коштів та відповідальним виконавцем запланованих робіт, відповідно, виявлення будь-яких порушень, які свідчать про використання бюджетних коштів з порушенням вимог закону, є підставою для реагування.
З урахуванням викладеного суд вважає, що прокурор правильно обрав орган, в інтересах якого він заявив позовні вимоги.
Разом з тим слід зазначити, що прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування за певних обставин - лише у разі підтвердження спрямованості заявлених вимог на відновлення інтересів саме територіальної громади та стягнення коштів в дохід бюджету.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. 
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.
Судом встановлено, що з метою з`ясування наявності підстав для представництва інтересів держави в суді Солом`янська окружна прокуратура зверталася до Київради з листами № 44-3918вих-25 від 11.04.2025, № 4362вих-25 від 23.04.2025, № 44-8267вих-14 від 04.08.2025, в яких повідомляла орган місцевого самоврядування про укладення додаткової угоди № 5 з порушенням закону та необхідність стягнення з підрядника (ТОВ «Грін Трейдінг») штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань.
Розгляд вищевказаних звернень доручався Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), який листами № 061/53-1440 від 16.04.2025, № 061/53-1607 від 05.05.2025, № 061-3757 від 30.04.2025, № 061-6950 від 14.08.2025 повідомив прокурора про те, що для укладення додаткової угоди № 5 були наявні обґрунтовані причини, передбачені п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та постановою КМУ № 1178 від 12.10.2022, що регулює особливості здійснення публічних закупівель в умовах воєнного стану, а тому підстав для вжиття штрафних санкцій до ТОВ «Грін Трейдінг» не вбачав та вважав, що інтереси держави в даному випадку не порушені.
Отже, оскільки Київрада не вжила, на думку прокурора, заходів щодо захисту законних інтересів держави, Солом`янська окружна прокуратура звернулася до суду з відповідним позовом.
Перевіряючи спрямованість вимог прокурора щодо визнання спірної угоди недійсною та стягнення в дохід місцевого бюджету штрафних санкцій з метою відновлення інтересів територіальної громади, суд виходить з такого. 
За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді. 
Положення ч. 2 статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.
Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
У даному випадку Київрада (позивач) не є стороною ні договору підряду, ні додаткової угоди № 5, але, як зазначає прокурор (що виступає від її імені), позивач є зацікавленою особою, права та інтереси якої порушені оспорюваним договором.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Так, прокурор оспорює додаткову угоду № 5, якою сторони змінили строки виконання робіт за договором про закупівлю робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Статтею 650 Цивільного кодексу України визначено, що особливості укладення договорів на організованих ринках капіталу, організованих товарних ринках, аукціонах (публічних торгах), конкурсах тощо встановлюються відповідними актами законодавства.
Правові та економічні засади здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг визначені Законом України «Про публічні закупівлі», норми якого є спеціальними та визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, і їх потрібно застосовувати переважно щодо норм ЦК України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (дана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовані статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі», яка містить загальне правило, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (п. 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).
Крім того в умовах воєнного стану публічні закупівлі здійснюються також з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі - Особливості закупівель).
Відповідно до п. 17 Особливостей закупівель договір про закупівлю укладається відповідно до ЦК і ГК України з урахуванням положень статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", крім ч.ч. 2-5, 7-9 ст. 41 Закону, та цих особливостей. 
Підпунктом 4 п. 19 Особливостей визначено, що істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10, 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13 цих особливостей, крім договору про закупівлю, зазначеного в абзацах другому, третьому частини першої статті 41 Закону), 80, 86, 88, 89, 91 цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Так само в п. 13.2 договору сторони погодили, що основні умови договору про закупівлю можуть бути змінені за відповідних обставин.
Отже наведені загальні та спеціальні норми цивільного законодавства передбачають, що під час дії договору закупівлі сторони можуть змінити таку істотну умову, як строк виконання зобов`язань (строк виконання робіт), шляхом продовження такого строку, однак виключно за наявності існування документально підтверджених об`єктивних обставин, що зумовили таке продовження (близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21, від 30.01.2024 у справі № 907/811/21).
Разом з тим ні приписами Закону України «Про публічні закупівлі», ні Особливостями закупівель не врегульована форма документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.
Аналізуючи обставини, що стали підставою для укладення спірної додаткової угоди в цій справі, суд приймає до уваги наступне. 
Так, з повідомлення замовника робіт - Перинатального центру від 31.12.2024 про внесення змін до договору про закупівлю UA-2024-08-05-007444-a, розміщеного в електронній системі закупівель на сайті https://prozorro.gov.ua, вбачається, що продовження строку дії договору підряду № 09/2 від 12.09.2024 відбулося за відсутності у нього капітальних видатків на проведення робіт.
З цього приводу судом встановлено, що за умовами п. 2.1 договору підряду (в первісній редакції) фінансування робіт мало здійснюватися ТОВ «Грін Трейдінг» частково із загального фонду місцевого бюджету, а частково - з власного бюджету Перинатального центру.
Проте згідно з наказами Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київради (КМДА) від 13.05.2024 № 406, від 18.12.2024 № 1187 у 2024 та 2024 роках Департаментом охорони здоров`я здійснювався перерозподіл асигнувань на фінансування капітального ремонту за рахунок бюджетних коштів та вносилися зміни до адресного переліку об`єктів для виконання таких робіт, в якому зазначається, зокрема, проект капітального ремонту захисної споруди цивільного захисту № 106415 Перинатального центру № 5, що здійснювався на підставі договору підряду № 09/2 від 12.09.2024. 
При цьому матеріали справи свідчать, що листом № 061/53-1440 від 16.04.2025 Перинатальний центр повідомляв прокуратуру про те, що у 2024 році джерелом фінансування договору № 09/2 від 12.09.2024 були кошти місцевого бюджету відповідно до вищенаведених наказів Департаменту охорони здоров`я, а на 2025 рік - джерелом фінансування є кошти, отримані КНП Перинатальний центр міста Києва від надання власних послуг за договором з НСЗУ. 
Також із фінансової звітності Перинатального центру станом на кінець 2024 року, оприлюдненої на його офіційному сайті (https://www.perinatalcenter.com.ua/publichna-informatsiya/#1770201334845-827b3d0e-5cbe) та наданої до суду в паперовому вигляді, вбачається брак власних коштів замовника на капітальні витрати. А згідно із звітом про виконання фінансового плану за 2024 рік станом на 31.12.2024 залишок коштів на рахунках Перинатального центру складав 25 586,00 грн (код рядка звіту - 6013), що свідчить про те, що достатніх коштів для проведення капітальних вкладень, в тому числі й на здійснення оплати виконаних підрядних робіт за рахунок власних коштів, центр не мав.
Отже із наведеного вбачається, що асигнування виділені з місцевого бюджету на 2024 рік на фінансування робіт за договором підряду повністю не покривали загальну вартість робіт, погоджену сторонами.
У подальшому, у зв`язку з недостатністю фінансування, сторони додатковою угодою № 6 від 23.11.2025 внесли зміни до п. 3.1 розділу 3 договору підряду та виклали його в такій редакції: ціна цього договору складає 11 813 246,40 грн. в т.ч. ПДВ - 1 9б8 874,40 грн, з них: вартість договору на 2024 рік складає - 5 322 969,60 в т.ч. ПДВ - 887 161,60 грн, із них: мiсцевий бюджет - 5 322 969,60 в т.ч. ПДВ - 887 161,60 грн; власний бюджет (кошти вiд господарськоi дiяльностi пiдприємства) - 0,00 грн. Вартість договору на 2025 piк складає - 6 490 276,80 грн, в т.ч. ПДВ - 1 081 712,80 грн, з них: мiсцевий бюджет - 6 490 276,80 грн, в т.ч. ПДВ - 1 081 712,80 грн, власний бюджет (кошти від господарської діяльності підприємства) - 0,00 грн.
Додатковою угодою № 7 від 19.12.2025 сторони внесли зміни до ціни договору, яку визначили в сумі 11 771 658,20 грн, у т.ч. ПДВ - 1 961 943,03 грн. Деталізована вартість договору: 2024 рік - 5 322 969,60 грн (в т.ч. ПДВ - 887 161,60 грн.), місцевий бюджет - 5 322 969,60 грн, власний бюджет - 0,00 грн; 2025 рік - 6 448 688,60 грн (в т.ч. ПДВ - 1 074 781,43 грн.), місцевий бюджет - 6 448 688,60 грн, власний бюджет - 0.00 грн.
Тобто судом встановлено, що відповідачі укладали додаткові угоди, якими зменшувався розмір вартості послуг за договором та порядок перерозподілу вартості робіт між місцевим бюджетом та власними коштами Перинатального центру (замовника).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Згідно з ч. 1 та 3 ст. 48 БК України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов`язання та не утворюється бюджетна заборгованість.
Частиною 4 ст. 48 БК України встановлено, що зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
Отже матеріали справи свідчать, що строки виконання будівельних робіт за договором підряду були продовжені з об`єктивних причин - у зв`язку з недостатністю бюджетного фінансування будівництва та відсутністю капітальних видатків замовника на проведення робіт, що у повній мірі документально підтверджено у цій справі.
Окрім того ще однією підставою для перенесення строків виконання робіт була затримка постачальником відповідача (ТОВ «Укрбуд-контракт») виготовлення герметичних дверей та підіймальних платформ, необхідних для виконання робіт за договором, що підтверджується листами останнього за жовтень 2024 та листом ТОВ «Грін Трейдінг» № 29/10/01 від 29.10.2024 щодо продовження строку виконання договору № 09/2 від 12.09.2024. 
Водночас слід звернути увагу на те, що будь-яких доказів понесення збитків комунальною установою або Київською міською радою у зв`язку з укладенням спірної додаткової угоди щодо продовження строку виконання робіт, матеріали справи не містять, адже грошове зобов`язання за договором не змінювалося та не збільшувалося.
Таким чином суд дійшов висновку, що внесення змін до договору підряду в частині продовження строків виконання робіт відповідало вимогам п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», п. 4 ст. 19 Особливостей закупівель та умовам самого договору. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що під час розгляду даної справи прокурор не довів наявність підстав для визнання додаткової угоди № 5 від 31.12.2024 недійсною, у зв`язку чим суд відмовляє у задоволенні вимог прокурора в цій частині позову.
Стосовно вимог прокурора про стягнення пені з ТОВ «Грін Трейдінг» на користь Київської міської ради в сумі 1 429 461,24 грн, нарахованої за порушення строків виконання зобов`язань, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611, 612 ЦК України).
Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 9.1 договору передбачено, що у разі невиконання робіт або виконання не в повному обсязі, підрядник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни договору за кожний день затримки. 
Отже, виходячи зі змісту наведених приписів закону та умов договору, необхідною умовою для стягнення пені є порушення зобов`язання, проте, у даному випадку судом не встановлено порушення відповідачем-1 (ТОВ «Грін Трейдінг») строків виконання робіт, відтак, підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.
Також суд звертає увагу на те, що за умовами договору зобов`язання зі сплати штрафних санкцій виникає між сторонами договору, в якому не міститься обов`язку щодо перерахування штрафних санкцій на користь третіх осіб, що не є сторонами цього договору, зокрема Київраді.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.08.2023 у справі № 908/2335/22, стягнення неустойки в разі порушення контрагентом комунальної організації своїх зобов`язань за договором відбувається на користь такої організації; неустойка не є тими фінансами, що повертаються в бюджет, тобто контролюються міською радою. 
Також згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 27.11.2024 у справі № 911/826/23, від 23.07.2024 у справі № 909/532/23, від 09.08.2024 у справі № 917/1957/23, від 03.06.2025 у справі № 911/1623/24, від 17.06.2025 у справі № 911/2191/24, одностороння зміна порядку стягнення неустойки, визначеного у договорі, не допускається, у тому числі якщо оплата за ним здійснювалася за рахунок коштів державного бюджету. Така зміна суперечить закріпленим у статтях 6, 204, 626-629 ЦК України принципам свободи договору, обов`язковості договору та презумпції правомірності правочину. Таким чином пеня за умовами договору не може бути зарахована в дохід місцевого бюджету.
У контексті викладеного слід зазначити, що реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є позивач, останній зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
У даному випадку суд дійшов висновку, що прокурором не доведено належними, допустимими та вірогідними доказами наявності у Київради, від імені якої він виступає у цій справі, порушеного інтересу зацікавленої особи.
Окрім цього суд вважає за необхідне зазначити, що прокурор обрав неефективний спосіб захисту інтересів позивача у спірних правовідносинах.
Так, способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають враховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Зокрема вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, мають бути спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Частинами 1 і 2 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц звернула увагу на те, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину товариством сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача, зокрема, на підставі частини 1 статті 216, статті 387, частин 1, 3 статті 1212 ЦК України.
Поряд з цим судом вже встановлено, що ТОВ «Грін Трейдінг» виконало роботи з капітального ремонту захисної споруди за договором, а Перинатальний центр м. Києва повністю сплатив вартість виконаних робіт на суму 11 699 544,00 грн. Указане свідчить про те, що істотні умови договору були виконані, кінцева його мета була реалізована, при цьому прокурор не заявляє вимоги про повернення сторін у первісний стан (реституцію).
Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами. Тобто при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину (аналогічний висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 904/1907/15).
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині 1 ст. 2 ГПК України. 
З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені у справі обставини та приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що законні права та інтереси Київради у спірних правовідносинах не порушені, прокурор обрав неефективний спосіб захисту позивача, відтак, позов Солом`янської окружної прокуратури задоволенню не підлягає у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на орган прокуратури (як платника судового збору).
На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову керівника Солом`янської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Трейдінг», Комунального некомерційного підприємства «Перинатальний центр м. Києва» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації» про визнання недійсної додаткової угоди та стягнення штрафних санкцій.
Скорочене рішення оголошено в судовому засіданні 14 травня 2026 року.
Повне рішення складене 25 травня 2026 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя   Головіна К. І.