П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 129/765/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бондар О.В. 
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю. 
18 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Граб Л.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №262, винесеної 14.05.2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн., та закриття провадження у справі.
Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.02.2026 позовну заяву залишено без руху, оскільки позивач позов про скасування постанови надіслав до суду 22.02.2026 р., 26.02.2026 позов отримано судом, позивач зазначає, що був присутній під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення 01.05.2025 в його присутності після доставки його до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції, тобто він достовірно знав про складення щодо нього протоколу і мав можливість знати про час і місце розгляду справи, факт складання протоколу правопорушення є дією, після якої правопорушник мав можливість знати про подальше винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності ще в травні 2025 року.
Крім того, зазначаючи про те, що оскаржувана постанова позивачу не направлялася, та те, що про він отримав її через сім місяців 31.01.2026 р., суд вказав, що позивач звернувся до суду 22.02.2026, надсилаючи позов до суду поштою, клопотання про поновлення строку на оскарження постанови позивач не заявляв, тому строк її оскарження минув. Отже, направлена до суду поштою позовна заява 22.02.2026, подана поза межами передбаченого законом десятиденного строку на її оскарження, що свідчить про його триваючу пасивну поведінку. 
Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року позовну заяву позивача повернуто, з підстав, визначених п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Суд, в порядку ч. 2 ст. 312, п. 3 ч. 1 ст. 294, п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Підставою для повернення позовної заяви позивача, було те, що у десятиденний строк після отримання зазначеної ухвали недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі судді, позивачем не усунуті, позивач або його представник не звернулися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду та не вказали інші підстави для поновлення строку.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивача з наступних підстав.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
У зв`язку з недотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без руху та надає позивачу час для усунення визначених у ній недоліків.
При цьому, колегія суддів враховує висновки Європейського суду з прав людини, наведені, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких вказано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 8 статті 169 КАС України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду у належному (встановленому законом) порядку.
Колегія суддів звертає увагу, що безумовною підставою для повернення позовної заяви є в тому числі і не виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, що і стало в даному випадку підставою для прийняття спірної ухвали.
Відповідно до повідомлення про доставку ухвали суду ОСОБА_1 її він отримав 07.03.2026. 
Тобто, у десятиденний строк після отримання зазначеної ухвали, недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі судді, позивачем не усунуті, позивач або його представник не звернулися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду та не вказали інші підстави для поновлення строку.
Зважаючи на наведене, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк, суд першої обгрунтовано, з дотримання вимог п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, повернув позовну заяву особі, яка її подала.
Отже, беручи до уваги встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону ухвала Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 		Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Граб Л.С.