Справа № 539/1181/26
Провадження № 1-кп/539/230/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2026            
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
представника потерпілого ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду кримінальне провадження №12026170570000131 від 19.02.2026 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Снітин, Лубенського району, Полтавської області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх осіб ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого на посаді водія ТОВ «ВІА Транс Експедиція», перебуваючого на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , депутатом не являється, інвалідності не має, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.02.2026, приблизно о 02:00 год., ОСОБА_7 , через словесний конфлікт, який виник напередодні, з міста Києва приїхав до місця проживання своїх батьків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до будинку за адресою АДРЕСА_1 .
У зв`язку з тим, що батьки останнього не відчиняли йому двері до будинку, він пошкодивши віконне скло коридорного приміщення потрапив всередину будинку. В цей час, там перебували його батьки, дружина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та двоє малолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , у нього виник конфлікт із власною родиною, в ході якого виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , знаходячись у кімнаті будинку за вказаною адресою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшовши до ОСОБА_4 та схопивши силою за комір, підтягнув його до себе лобом до лоба та продовжив словесну сварку. В подальшому, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 орієнтовно п`ять ударів кулаком правої руки в область обличчя зліва. Під час нанесення вказаних ударів, потерпілий намагався прикрити обличчя правою рукою, внаслідок чого ОСОБА_7 наніс йому один удар кулаком правої руки в область фаланг пальців правої руки.
Після чого, ОСОБА_7 схопив двома руками ОСОБА_4 за тулуб, внаслідок чого вони впали на підлогу та продовжили штовханину.
В подальшому, після того, як ОСОБА_4 вибіг на подвір`я вище вказаного господарства та нахилився, ОСОБА_7 наніс йому приблизно три удари кулаком правої руки в область потилиці та припинив свою протиправну поведінку.
На підставі висновку додаткової судово - медичної експертизи № 45 від 10.03.2026, в результаті нанесених ударів, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які кожне окремо, за ступенем тяжкості відносяться: закритий перелом основи проксимальної фаланги 2-го пальця правої кисті - до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (п.2.2.2 Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року); синець навколо лівого ока з садном на його поверхні - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п.2.3.2а) п.2.3.3. Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року); синець навколо правого ока та синець нижньої губи з забитою раною - до легких тілесних ушкоджень, (п.2.3.2б) п.2.3.5. Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
Вище вказані тілесні ушкодження утворилися в короткий проміжок часу, не менше як від чотирикратної дії тупого (тупих) предмету (предметів), якими могла бути кисть руки, зжата в кулак, можливо у вказаний строк.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
25.06.2026 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання та просив затвердити вказану угоду про примирення та призначити узгоджене в ній сторонами покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні також просив затвердити угоду про примирення та призначити обвинуваченому обумовлену в ній міру покарання.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечень з приводу затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не висловила, вважає що слід затвердити укладену угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України угода про примирення потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У відповідності до ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України – тобто, в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, згідно угоди, обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається.
Сторони кримінального провадження також врахували особу обвинуваченого ОСОБА_7 , та передбачені ст.66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, наявність утриманців, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, співпраця з дізнанням, просив вибачення у потерпілого, відшкодування завданої потерпілому шкоди, перерахування добровільного внеску для забезпечення потреб військової частини НОМЕР_1 в розмірі 10000 грн., що в своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Вказаною угодою сторони кримінального провадження узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому ОСОБА_7 . 
Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.
Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про примирення та цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України.
Потерпілому ОСОБА_4 роз`яснено наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.
Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Оскільки умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що згідно з положеннями ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, враховуючи дані про особу винного, який повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі зазначеному в обвинувальному акті, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданих збитків, наявність утриманців та сприяння діяльності ЗСУ, суд вважає за можливе визнати вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави суду призначити покарання, застосувавши ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.1 ст.122 КК України, яке узгоджено сторонами при укладенні угоди, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На думку суду, таке покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його меті та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7  не обирався і підстав його застування не вбачається.
Витрати на залучення судових експертів відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373-375, 468, 475 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 25.06.2026 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №12026170570000131 від 19.02.2026 року.
ОСОБА_7  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок. 
Запобіжний захід ОСОБА_7  не обирати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_1