Справа № 452/727/26 
Провадження № 2/452/1026/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" червня 2026 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.,
секретаря Кафтан О.Ю.,
розглянувши у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України і за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в: 
ТзОВ «Бізнес позика» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 20.06.2025р. між ТзОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір №440709-КС-004 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», в результаті чого товариство надало особі фінансовий кредит у сумі 29000грн. строком на 24 тижні із зобов`язанням повернути його разом із відсотками за користування. ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором. ОСОБА_1 не повернула своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитом; враховуючи вказані порушення зобов`язання за кредитним договором, а також часткову оплату кредиту в розмірі 18000грн, ОСОБА_1 станом на 15.02.2026 року має заборгованість в сумі 80310грн, з яких 29000грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту, 40600грн – сума прострочених платежів по процентах, 8400грн – сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України, 2310грн – сума прострочених платежів за комісією; відтак просять стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати.
Представник відповідача адвокат Тисячник Р.Р. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вважала позовні вимоги необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню, зазначивши, що документи, подані до суду, не дають можливості встановити факт укладення договору, фактичного отримання кредитних коштів та правильності розрахунку боргу; позивач не надав кредитний договір із підписом відповідача, підтвердження перерахування коштів, детальний розрахунок боргу, докази повідомлення про нарахування штрафів, а також інші належні докази відповідно до ст. 81 ЦПК України; просила відмовити у позові. 
Представник позивача подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів за допомогою платіжних систем посередників. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов кредитного договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання факту укладення кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму; підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору.
У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав:
Судом установлено, що 20 червня 2025 року між ТзОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №440709-КС-004 про надання кредиту, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 29000грн на 24тижні із денною процентною ставкою 0,87%, а відповідач у свою чергу зобов`язувалася повернути кошти із відсотками за користування.
Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №440709-КС-004 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 18000грн.
Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що загальна заборгованість ОСОБА_1 перед ТзОВ «Бізнес Позика» станом на 15.02.2026 року за кредитним договором №440709-КС-004 від 20.06.2025 року складає: 80310грн, що складається суми прострочених платежів по тілу кредиту – 29000грн; суми прострочених платежів по процентах – 40600грн; суми заборгованості по штрафам - 0,00грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 8400грн; суми прострочених платежів за комісією – 2310грн.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором.
Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Електронний договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін.
Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №524/5556/19 від 12 січня 2021 року дійшов висновку: «Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа.
Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Встановлено, що 20.06.2025 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №440709-КС-004 у формі електронного документа з використанням електронного підпису; ОСОБА_1 заповнила необхідні дані про себе, після чого заповнила та підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором та відправила заявку про надання кредиту в сумі 29000грн, надалі отримала вказану суму на платіжну карту «ПриватБанк», код авторизації 683399, що відомо із підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТзОВ «ПрофітГід».
Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином і у повному обсязі не виконувала.
Разом з тим у пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Так як відповідач звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним кредитним договором під час дії воєнного стану, а відтак відсутні підстави для стягнення заявленої в позовних вимогах 8400грн – заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.
За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та слід стягнути із відповідача заборгованість за основною сумою боргу в сумі 29000грн, заборгованість за процентами в сумі 40600грнн, заборгованість по комісії в сумі 2310грн, разом 71910грн, що передбачено у поданих ним розрахунках виходячи із законодавчих норм, у стягненні заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
ТзОВ «Бізнес Позика» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2662,4грн., що підтверджено наданою позивачем платіжною інструкцією №5337 від 27.02.2026р. Оскільки позовні вимоги ТзОВ «Бізнес Позика» задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2396,16грн (71910 х 100% : 80310= 90%; 2662,4грн. х 90% = 2396,16грн). 
Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, ст. 526, 1054 ЦК України, суд
у х в а л и в:
Позов ТзОВ «Бізнес Позика» задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , - в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133,
м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26 офіс 411; ЄДРПОУ-41084239), - суму коштів 71910грн (сімдесят одну тисячу дев`ятсот десять гривень) за Договором №440709-КС-004 про надання кредиту від 20 червня 2025 року та 2396,16грн (дві тисячі триста дев`яносто шість гривень 16коп) сплаченого судового збору.
У решті частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Суддя