УХВАЛА

11 травня 2026 року
м. Київ

справа №640/10301/21
адміністративне провадження №К/990/17336/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Мельник-Томенко Ж.М., Смоковича М.І.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року
у справі № 640/10301/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора в особі Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення від 19 листопада 2020 р. № 78 про неуспішне проходження прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_1 іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;
- визнати протиправним і скасувати наказ керівника Київської міської прокуратури № 288к від 22 лютого 2021 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва та органів прокуратури;
- поновити ОСОБА_1 з 13.03.2021 р. на посаді в Шевченківській окружній прокуратурі міста Києва, що є рівнозначною посаді прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 міста Києва;
- стягнути з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.03.2021 р. до постановлення судового рішення з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.
Ухвалами Верховного Суду від 09 березня 2023 року та від 06 липня 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала.
17 квітня 2026 року до Верховного Суду касаційна скарга надійшла втретє. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до статті 329 України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (ч. 3 ст. 329 КАС України).
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 24 січня 2023 року, повний текст складено 25 січня 2023 року, забезпечено надання загального доступу 27 січня 2023 року, вперше касаційна скарга до суду касаційної інстанції надійшла 28 лютого 2023 року, однак ухвалою Верховного Суду від 09 березня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала. 19 червня 2023 року скаржник повторно звернувся до Верховного Суду, але ухвалою від 06 липня 2023 року касаційну скаргу повернуто скаржнику. 17 квітня 2026 року скаржник втретє надіслав касаційну скаргу.
Разом з касаційною скарги позивачем подано клопотання про поновлення строку касаційного оскарження. В обґрунтування скаржник зазначає, що на його адресу ухвала Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.07.2023 про повернення касаційної скарги не надходила. Позивачу стало відомо про ухвалення зазначеного рішення лише 01.03.2026. 02.03.2026 скаржником подано заяву щодо видачі ухвали про повернення касаційної скарги позивачу. 03.04.2026 о 15:21 в приміщенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 5, ОСОБА_1 отримано паперову копію ухвали, що підтверджується розпискою про отримання копії ухвали, що додається.
Разом з тим скаржник посилається на військову агресію російської федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022 було введено воєнний стан в Україні. Так скаржник вважає, що триваюча широкомасштабна збройна агресія російської федерації проти України становить об`єктивну перешкоду для своєчасної реалізації прав, передбачених статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України, щодо подання касаційної скарги у межах строку звернення до суду касаційної інстанції, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України та є причиною непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на подання до суду такої скарги.
Також скаржник зазначає, що аналізуючи статистику повітряних тривог м. Києві/Київській області, а також з урахуванням того, що перебуваючи на військовій службі з 15.10.2021 по теперішній час, в останнього не було технічної можливості та часу на моніторинг Реєстру судових рішень та підготовку нової касаційної скарги.
Водночас скаржник зазначає, що підставою для поновлення процесуального строку є обставини, що виникли внаслідок перебування позивача досить довгий час на лікарняному у зв`язку з проходженням реабілітації пов`язаної з тяжкою хворобою та запровадження воєнного стану, що унеможливлювали виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду з касаційною скаргою, зважаючи на важливість відновлення порушених прав позивача в даній справі та зважаючи на те, що зазначені грошові кошти виділяються з державного бюджету, скаржник просить вважати причини пропуску строку для подання касаційної скарги поважними та поновити пропущений строк для подання такої.
Інших доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови апеляційної інстанції скаржником не надано і не зазначено.
Нормами КАС України передбачено, що розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється на стадії відкриття касаційного провадження на підставі касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Проаналізувавши доводи скаржника, Суд зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, скаржник двічі подавав касаційні скарги до Верховного Суду у 2023 році, які було повернуто останньому на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки не було зазначено підстави касаційного оскарження. У своєму клопотання позивач посилається на те, що йому не було відомо про ухвалу Верховного Суду від 06 липня 2023 року, ознайомився з нею лише 03 квітня 2026 року у приміщенні Верховного Суду. Проте дане посилання не підтверджується дійсними обставинами справи, оскільки дана ухвала була доставлена скаржнику 06 липня 2023 року о 19:19 у особистий кабінет електронного суду. Так частиною сьомою статті 18 КАС України визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Також, у частині одинадцятій статті 251 КАС України вказано, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. Отже, скаржнику було належним чином надіслано ухвалу Верховного Суду від 06 липня 2023 року, а тому останній мав можливість, діючи добросовісно, ознайомитися з ухвалою Верховного Суду. 
Щодо посилання скаржника на військовий стан, повітряні тривоги, то питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.
Посилання позивача на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на позивача, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.
Введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому. Але між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок. При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк, яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з касаційною скаргою.
При цьому, із заяви скаржника не вбачалось, що неможливість подання скарги у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку саме із введенням воєнного стану, а також не надано будь-яких доказів в підтвердження зазначеного.
Крім того, повітряні тривоги, ракетні обстріли не можуть бути поважними причинами для поновлення строку звернення до суду, оскільки такі обставини не мають постійного та довготривалого характеру, та не доводять фактичну неможливості подання скаржником касаційної скарги протягом встановленого процесуальним законом строку.
Щодо посилання скаржника на перебування досить довгий час на лікарняному, то Суд не приймає його до уваги, оскільки останнім не було надано доказів на підтвердження тривалості хвороби. 
Щодо посилання на перебування ОСОБА_1 на військовій службі з 15.10.2021, у зв`язку з чим у нього не було технічної можливості та часу на моніторинг Реєстру судових рішень та підготовку нової касаційної скарги, то дане твердження спростовується наявністю двох ухвал Верховного Суду від 09 березня 2023 року та від 06 липня 2023 року. Так, перебуваючи вже на військовій службі, скаржник знав про прийняті рішення у справі, оскільки хотів їх оскаржити у касаційному порядку. Подаючи касаційну скаргу вдруге у скаржника мали виникнути правомірні очікування на прийняття рішення у межах, визначених КАС України, а тому останній мав цікавитися ходом своєї справи. До того ж, предметом позову є звільнення прокурора з займаної посади, а отже скаржник має вищу юридичну освіту та обізнаний зі своїми процесуальними правами та обов`язками. 
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. 
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Скаржник не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною, а отже заявнику касаційної скарги необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку із наданням доказів на їх підтвердження.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням позивачу строку для подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви.
Крім того, з матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.
Так перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржник вказує на необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а.
При цьому слід зазначити, що відступ - це інший підхід до застосування тієї ж норми права у подібних правовідносинах, щодо якої такий висновок сформовано.
Необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
Також причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, помилковість тощо).
Проте, заявником не наведено від яких саме висновків хоче відступити останній та не наведено належних обґрунтувань можливості відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у зазначеній ним постанові Верховного Суду, а тому Суд відхиляє посилання скаржника на п. 2 ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Водночас, за змістом п. 2 ч. 4 ст. 328 КАС України відступ від висновку Верховного Суду щодо застосування норми права можливий за умови його застосування судом апеляційної інстанції. Однак, з тексту оскаржуваної постанови не вбачається застосування правового висновку, викладеного у справі № 600/6322/21-а.
Разом з тим, скаржник вважає, що судом касаційної інстанції взагалі не досліджувалась повторна касаційна скарга позивача, виходячи з того, що позивачем було наведено більше 10 статей законодавства які було порушено відносно нього під час проходження останнім атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) 19.11.2020.
З цього приводу Суд зазначає, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
В ухвалах Верховного Суду від 09 березня 2023 року та від 06 липня 2023 року скаржнику повідомлялося про необхідність посилання на підставу касаційного оскарження, а саме на один з пунктів частини четвертої статті 328 КАС України, з обґрунтуванням такого посилання. А отже Суд діяв у межах, визначених нормами КАС України.
Щодо посилання на нововиявлені обставини, а саме визнання неконституційною норму пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру», то Суд зазначає наступне.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Статтею 365 КАС України визначено порядок подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до частини першої заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.
Частиною другою визначено, що заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.
Так суд касаційного інстанції не приймав постанови у даній справі, а отже Верховним Судом не вирішено спір по суті, що унеможливлює перегляд справи за нововиявленими обставинами в розумінні частини першої статті 361 КАС України.
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.
Отже, у разі не зазначення в касаційній скарзі підстав (підстави), на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України) така касаційна скарга має бути залишена без руху.
Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами першою і другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, відповідно до частин першої та другої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції:
- обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви;
- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
У зв`язку з перебуванням судді, який входить до складу колегії суддів, у відрядженні розгляд цієї касаційної скарги відбувся після його виходу.
Керуючись статтями 3, 169, 330, 328, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави, зазначені ОСОБА_1 для поновлення строку на касаційне оскарження.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі № 640/10301/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора в особі Третьої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційної скарги, а ненадання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або визнання судом наведених підстав неповажними - для відмови у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська 

Судді Ж. М. Мельник-Томенко 

М. І. Смокович