Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/855/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2026        м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області 
у складі: головуючого – судді Вознюка Р.В.,
за участі секретаря судового засідання Фартушок А.Р., 
справа № 677/855/26,
сторони у справі:
позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
вимоги позову – стягнення заборгованості, 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін,-

В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Венера Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 18.03.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Клай Інвест» (далі - ТОВ «Клай Інвест») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 279030 (далі – договір, кредитний договір). 
ТОВ «Клай Інвест» виконало умови кредитного договору - 18.03.2025 на картковий рахунок Відповідача перераховало кредитні кошти в сумі 7000 грн.
19.12.2025 між ТОВ «Клай Інвест» та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» укладено договір факторингу № 19122025/1 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Венера Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 19.12.2025 до договору факторингу № 19122025/1, ТОВ «ФК «Венера Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Станом на 20.02.2026 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 13336,40 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7000 грн, простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 4586,40 грн, заборгованості за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту в порядку п. 1.4 договору - 1750,00 грн.
Позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором, проте, станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання .
Зважаючи на вказане, оскільки відповідач не виконала свої обов`язки за кредитним договором та має перед позивачем зазначену вище заборгованість, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Венера Фінанс» вказані суми заборгованості та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн, та витрати на правничу допомогу в сумі 15500 грн.
Відзив на позов відповідач до суду не подала.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача.
Представник позивача 18.06.2026 надіслав до суду заяву про розподіл судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 15500 грн, до якої долучив копію акту про отримання правової допомоги від 08.06.2026, копію платіжної інструкції № 2472 від 08.06.2026, копію рахунку від 08.06.2026, та підтвердження надіслання відповідачу поштою доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу. 
Відповідач ОСОБА_1 , яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, у судове засідання не з`явилася, 01.07.2026 подала до суду заяву, в якій визнала позовні вимоги, справу просила розглянути у її відсутність, заявила про неспівмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, та просила зменшити їх розмір.

ІІІ. Процесуальні дії у справі
02.06.2026 відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
18.03.2025 між ТОВ «Клай Інвест» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту№ 279030 (далі - кредитний договір).
Як вбачається з п. 9 кредитного договору «Реквізити та підписи сторін», ОСОБА_1 підписала даний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL9413.
Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, ТОВ «Клай Інвест» зобов`язалося надати відповідачу фінансовий кредит в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 1.2. кредитного договору, кредит надається строком на 90 днів, тобто до 15.06.2025. 
Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 262,8 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,72 % на добу. Тип процентної ставки фіксована.
Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.
У п. 9 кредитного договору ОСОБА_1 зазначено платіжну банківську картку № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 3.1. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору.
Відповідач також підписала електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора KL9413 Додаток № 1 до кредитного договору - Графік розрахунків та загальна вартість кредиту, у якому сторонами договору погоджено дати та суми погашення заборгованості за період з 18.03.2025 по 15.06.2025.
Як вбачається з довідки про ідентифікацію, ОСОБА_1 18.03.2025 на номер телефону НОМЕР_2 надсилався одноразовий ідентифікатор KL9413.
Згідно із листом ТОВ «ПрофітГід» (без номера, без дати), адресованим ТОВ «Клай Інвест», в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-1 від 30.09.2020, та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» 18.03.2025 о 19 год. 28 хв. було здійснено успішний переказ грошових коштів в сумі 7000 грн від ТОВ «Клай Інвест» на рахунок отримувача НОМЕР_1 , призначення переказу: «видача кредиту № 279030».
19.12.2025 між ТОВ «Клай Інвест» та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» укладено договір факторингу № 19122025/1 відповідно до умов якого ТОВ «Клай Інвест» відступило ТОВ «ФК «Венера Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників.
Відповідно до п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від ТОВ «Клай Інвест» до ТОВ «ФК «Венера Фінанс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19122025/1, ТОВ «ФК «Венера Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 13336,40 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 7000 грн; заборгованість за відсотками – 4586,40 грн, заборгованість за комісією – 1750 грн.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 279030, за період з 18.03.2025 по 20.02.2026, здійсненої ТОВ «ФК «Венера Фінанс», заборгованість ОСОБА_1 станом на 20.02.2026 не погашена, нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК «Венера Фінанс» не здійснювало, сума заборгованості становить 13336,40 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 7000 грн; заборгованість за відсотками – 4586,40 грн, заборгованість за комісією – 1750 грн.
Вказані обставини відповідачем не оспорюються та визнаються.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування».

V. Оцінка суду
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Згідно зі статями 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Зважаючи на те, що відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №279030 від 18.03.2025 щодо повернення кредитних коштів, сплати нарахованих відсотків та комісії, не виконала, суд доходить висновку, що позов ТОВ «ФК «Венера Фінанс» слід задовольнити, з ОСОБА_1 на користь правонаступника первинного кредитора ТОВ «Клай Інвест» - ТОВ «ФК «Венера Фінанс» належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 279030 від 18.03.2025 в розмірі 13336,40 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 7000 грн; заборгованість за відсотками – 4586,40 грн, заборгованість за комісією – 1750 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, позов підлягає задоволенню, в порядку ст. 206 ЦПК України.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивачем за подання даного позову сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
У зв`язку з викладеним, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 1331,20 грн судового збору та стягнути з відповідача на користь позивача 1331,20 грн судового збору.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15500 грн суд зазначає про таке.
Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 15500 грн суду надано копії документів: договору про надання правової допомоги від 09.04.2026 № 09/04/2026, укладеного між адвокатським бюро «Пархомчук та партнери» в особі адвоката Пархомчука С.В. та ТОВ «ФК «Венера Фінанс», свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10, виданого 18.07.2019 на ім`я ОСОБА_2 , акту про отримання правової допомоги від 08.06.2026, копію платіжної інструкції № 2472 від 08.06.2026, копію рахунку від 08.06.2026.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. При цьому, переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.
Відповідач ОСОБА_1 заявила про неспівмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та просила зменшити їх розмір.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (складання однієї позовної заяви за одним кредитним договором, відсутність клопотань про витребування доказів), відсутність судових засідань у цій справі, враховуючи заперечення відповідача проти заявленого розміру витрат позивача на правничу допомогу, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15500 грн, який є очевидно завищеним.
Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 206, 264-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» заборгованість за кредитним договором №279030 від 18.03.2025 в розмірі 13336 грн 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.
Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» з державного бюджету 1331,20 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс», місцезнаходження: 03115, м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, офіс 703, код ЄДРПОУ 43561872.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .  

Суддя	  	Р.  В.  Вознюк