ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року	справа № 380/17542/25	
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У. В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (місцезнаходження: пр-т Повітряних Сил, 6, м.Київ, 01368; код ЄДРПОУ 00034022), в якому просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю І групи внаслідок захворювання, пов`язано з проходженням військової служби, оформлене пунктом 16 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов?язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 04.04.2025 за № 18/в;
- зобов?язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги як особі з інвалідністю І групи внаслідок захворювання, пов?язаного з проходженням військової служби, у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (01 січня 2023), з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, 18.09.2013 їй встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. У зв`язку із встановленням інвалідності у 2014 році відповідач виплатив позивачу 34437,00 гривень одноразової грошової допомоги.
В подальшому, під час повторного переогляду, 09.09.2014 позивачу підтверджено III групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Під час чергового переогляду 05.01.2016 ОСОБА_1 встановлена І група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Після встановлення І групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, позивачем були подані до Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, які звільнені з військової служби, для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності вищої групи. Однак, відповідно до пункту 49 Витягу з протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, які звільнені з військової служби, від 03.06.2016 № 43 відмовлено у призначенні та виплаті такої грошової допомоги у зв`язку із тим, що змінено III групу інвалідності на І понад дворічний термін після первинного встановлені інвалідності.
В подальшому після чергових переоглядів 09.01.2018 та 18.01.2021 ОСОБА_1 підтверджено І групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Після чергового переогляду 27.01.2023 ОСОБА_1 встановлено безтерміново І групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
Після встановлення І групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби безтерміново, позивачем 30 грудня 2024 року були подані до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності вищої групи безтерміново. Однак, відповідачем відмовлено у призначенні та виплаті такої грошової допомоги у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 звернулася із заявою понад трирічний термін після встановлення вищої групи інвалідності.
Позивач вважає, що оскільки рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 року №1-р(II)/2022 положення пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визнано такими, що не відповідають Конституції України, а інвалідність І групи безтерміново встановлено їй 27.01.2023, відтак вона має право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою судді від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якщо після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Водночас, згідно з пунктом 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на день встановлення групи інвалідності) особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Відповідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (у редакції на день встановлення групи інвалідності), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Ураховуючи, що ОСОБА_1 звернулася із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 30.12.2024, а інвалідність їй встановлена 05.01.2016 тобто понад трирічний термін, а під час чергового переогляду в 2023 році групу інвалідності залишено без змін, ОСОБА_1 не має права на призначення одноразової грошової допомоги.
Зауважує, що зі змісту п. 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слідує, що для виникнення права на призначення допомоги у позивача мала змінитися група інвалідності або її причина. Таке законодавче врегулювання обумовлено самим поняттям «одноразова грошова допомога», яка є одноразовою, а не багаторазовою. Тобто, неможливо декілька разів проходити огляд МСЕК, встановлювати однаковий рівень втрати працездатності чи групу інвалідності, з однакових причин однієї спрямованості, пов`язаної з проходженням військової служби, та набувати право на допомогу повторно. За обставин справи вища група інвалідності у позивача була встановлена у 2016 році та залишилася такою станом по сьогоднішній день. При чому, питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності вирішувалося рішенням Комісії Міноборони 03.06.2016, про що зазначено позивачем у позовній заяві. 
За таких обставин вважає, що наступні огляди (переогляди) МСЕК та встановлення у 2023 році позивачу І групи безтерміново, не може вважатись підставою, з якою частина 4 статті 16-3 Закону 2011-XII пов`язує право на виплату (доплату одноразової грошової допомоги). Відтак, просить відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ №682146 під час первинного огляду 17.07.2013 - 18.09.2013 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби. Датою повторного переогляду визначено 17.07.2014.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 691821 під час повторного огляду 17.07.2014 - 09.09.2014 ОСОБА_1 підтверджено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Датою повторного переогляду визначено 17.07.2016.
У зв`язку із встановлення ІІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, ОСОБА_1 у 2014 році відповідачем виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 34437,00 грн, що сторонами не заперечується.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААВ № 899353 під час повторного огляду 05.01.2016 ОСОБА_1 встановлено І «Б» групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Датою повторного переогляду визначено 05.01.2018.
У зв`язку з встановленням І «Б» групи інвалідності ОСОБА_1 звернулася до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо виплати їй одноразової грошової допомоги.
Надалі рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, які звільнені з військової служби, яке оформлено протоколом від 03.06.2016 № 43, відмовлено у призначенні та виплаті такої допоомги у зв`язку із тим, що змінено III групу інвалідності на І групу понад дворічний термін після первинного встановлені інвалідності.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 809009 під час повторного огляду 09.01.2018 ОСОБА_1 підтверджено І «Б» групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Датою повторного переогляду визначено 09.01.2021.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 360322 під час повторного огляду 18.01.2021 ОСОБА_1 підтверджено І «Б» групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Датою повторного переогляду визначено 18.01.2023.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 740244 під час повторного огляду 27.01.2023 ОСОБА_1 встановлено І «Б» групу інвалідності безтермінового внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
У зв`язку із встановленням 27.01.2023 І «Б» групи інвалідності безтерміново, ОСОБА_1 30.12.2024 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати їй одноразової грошової допомоги.
Згідно пункту 16 витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №18/в від 04.04.2025 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги. Вказане рішення мотивовано тим, що позивачем не дотримано вимог частини 8 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зокрема вказано, що 17.07.2013 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на підставі довідки МСЕК серія 10 ААВ №682146 від 17.07.2013, а 05.01.2016 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю І групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на підставі довідки МСЕК серія 10 ААВ № 899353 від 05.01.2016 та 27.01.2023 органами МСЕК підтверджено групу інвалідності на підставі довідки МСЕК серія 12ААВ №740244 від 27.01.2023.
Ураховуючи, що І група інвалідності ОСОБА_1 встановлена 05.01.2016, із заявою для призначення одноразової грошової допомоги вона звернулася 30.12.2024, тобто понад трирічний термін, а під час чергового переогляду в 2023 році групу інвалідності залишено без змін, ОСОБА_1 не має права на призначення одноразової грошової допомоги.
Рішення відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивач вважає протиправними, а тому звернулася до суду із цим позовом.
Спірним питанням у цій справі є правомірність рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із пропуском нею трирічного строку звернення.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 12 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
За приписами ч.ч. 6, 10 статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок № 975).
Пунктом 1 Порядку № 975 (у редакції, чинній на дату звернення до відповідача) визначено, що цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі коли військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, зник безвісти за особливих обставин або його в судовому порядку визнано безвісно відсутнім та у подальшому рішенням суду оголошено померлим, - дата набрання законної сили рішенням суду про оголошення військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, померлим;
у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;
у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата огляду, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги (30.12.2024) було визначено, що моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
За змістом частини 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
При цьому, юридичне значення має саме факт первинного встановлення інвалідності у зв`язку з проходженням військової служби, адже він визначає момент виникнення права на виплату та прожитковий мінімум, з якого має обчислюватися її розмір.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 02 вересня 2025 року у справі №240/4278/24, від 24.02.2026 у справі №420/32675/24.
Суд зауважує, що інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби позивачу первинно встановлена ще 18.09.2013, змінена на першу групу ще 05.01.2016.
При чому, питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із зміною (встановленням І групи) інвалідності вже вирішувалося рішенням Комісії Міноборони 03.06.2016, що підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.
Натоміть, на переконання суду, підтвердження вже встановленої групи інвалідності під час чергових переоглядів, як власне і встановлення такої групи безтерміново, не є тією підставою, з якою частина 4 статті 16-3 Закону 2011-XII та пункт 3 Порядку № 975 пов`язують виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги.
Як правильно зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, неможливо декілька разів проходити огляд МСЕК, встановлювати однаковий рівень втрати працездатності чи групу інвалідності, з однакових причин однієї спрямованості, пов`язаної з проходженням військової служби та набувати право на допомогу повторно.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 10.09.2025 у справі № 120/845/24, від 14.11.2024 у справі №560/419/24, нормами Закону №2011-ХІІ та Порядку № 975, якими врегульовано виплату одноразової грошової допомоги, не визначено в якості умови, яка впливає на визначення дня виникнення права на отримання допомоги, такої умови як зміна причинного зв`язку настання інвалідності.
Таке законодавче врегулювання обумовлено самим поняттям «одноразова грошова допомога», яка є одноразовою, а не багаторазовою і її виплата розпочинається від моменту первинної втрати працездатності/встановлення інвалідності, а далі відбувається доплата допомоги, у разі встановлення вищої групи інвалідності або зміни її причинного зв`язку, але виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день первинного встановлення інвалідності.
Водночас, частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII (до 29.03.2024 частина 8 статті 16-3) визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Тобто, саме з дня виникнення права, яким у цьому випадку є дата первинного встановлення позивачу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, обчислюється трирічний строк, встановлений частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XII.
Суд звертає увагу, що аналогічні правовідносини вже були предметом розгляду Верховним Судом, так у постановах від 02.06.2023 у справі №580/4350/20, від 03.08.2021 у справі №480/4365/20 Верховний Суд серед іншого зазначив, що Порядок № 499 та Порядок №975 є підзаконними нормативно-правовими актами і їх положення не можуть суперечити акту вищої юридичної сили - Закону № 2011-XII. При цьому, ні Порядок № 499, ані Порядок №975 не встановлюють строків звернення заінтересованої особи із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, а встановлюють порядок та умови звернення щодо її призначення та виплати, в той же час, строкові обмеження щодо виплати одноразової грошової допомоги установлені частиною восьмою статті 16-3 № 2011-XII, яка набрала чинності з 1 січня 2014 року, та відповідно до пункту 2 Перехідних положень Закону №5040-VI застосовується і до випадків, які сталися до 1 січня 2014 року, однак щодо яких рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, не приймалося.
Законом встановлено преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) (від лат. praeclusio - закривання або перешкода) трирічний строк на звернення до уповноваженого органу для осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, тобто строк, з яким пов`язане існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого тягне за собою втрату такого права.
Встановлення законом обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Отже, враховуючи зазначені висновки Верховного Суду, суд погоджується з доводами відповідача про відсутність підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, так як право на отримання такої позивач могла реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у неї такого права відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII (до 29.03.2024 частина 8 статті 16-3), яка є чинною та неконституційною не визнавалася. Натомість зміна терміну встановлення інвалідності на «безстроково», без зміни самої групи інвалідності на вищу чи зміни її причинного зв`язку, не є підставою для поновлення такого строку.
Щодо посилання позивача на висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 10.12.2024 №240/19209/21, то правовідносини у справі, що розглядаються є різними, оскільки у справі №240/19209/21 відповідач відмовляв у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав пропуску строку, встановленого ч. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII (у редакції, чинній до прийняття рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022), а у справі, що розглядається, - з підстав, встановлених ч. 9 ст. 16-3 Закону № 2011-XII (до 29.03.2024 частина 8 статті 16-3).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо судового збору, то такий розподілу не підлягає.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Братичак Уляна Володимирівна