ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/371/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Юрченко В.С. 
секретар судового засідання: Трофименко С.В.
за участю представників учасників процесу:
прокурора: Галушко Дар`я Юріївна (в залі суду)
позивача: не з`явився
першого відповідача: Шевченко Інеса Олександрівна (в залі суду)
другого відповідача: Білан Вікторія Валентинівна (в режимі відеоконференції), Чорнобай Ріта Леонідівна (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Харківської області в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова (Україна, 61099, Харківська область, місто Харків, бульвар Б.Хмельницького, будинок 36-А, код ЄДРПОУ/Умовний код 0291010824) в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 64, код ЄДРПОУ 23912956),
до відповідачів:
перший відповідач – Державний заклад охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194),
другий відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528),
про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення безпідставно сплачених коштів,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляд Господарського суду Харківської області, через систему «Електронний Суд», надійшов позов Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації до Державного закладу охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23) про визнання недійсними додаткові угоди № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач», а також стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» на користь Харківської обласної військової адміністрації коштів у сумі 106 603,35 грн як безпідставно сплачені.
В обґрунтування підстав позову прокурор посилається на те, що під час укладення додаткових угод № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, відповідачами було підвищено ціну за одиницю товару більше ніж на 12 % від ціни у договорі, що суперечить чинному законодавству у сфері публічних закупівель, яке встановлює обмеження у виді 10 %. 
Прокурор вважає, що вищевказані додаткові угоди до договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладені всупереч вимогам пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», статті 632 ЦК України, а також суперечать інтересам держави в частині недотримання вимог щодо максимальної економії та ефективності витрачання бюджетних коштів, виділених на закупівлю товарів, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними у судовому порядку.
Також, на думку прокурора, під час укладання додаткових угод до договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, другий відповідач одержав грошові кошти в сумі 106 603,35 грн, як такі що набути без правових підстав.
Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 922/371/26 передано на розгляд судді Юрченко В.С.
09.02.2026, суд позовну заяву залишив без руху, з одночасним встановленням строку та способу усунення її недоліків. 
12.02.2026, прокурор скерував, через систему «Електронний Суд», заяву про усунення недоліків (вх. № 3582).
16.02.2026, ухвалою Господарського суду Харківської області відкрито провадження у справі № 922/371/26 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 09.03.2026, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.
02.03.2026, від першого відповідача до суду, через систему «Електронний Суд», надійшли додаткові пояснення (вх. № 5068).
Перший відповідач наполягає на тому, що Харківська обласна державна адміністрація не є стороною договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу та додаткових угод № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024, а тому не може надавати оцінку щодо правомірності чи неправомірності дій будь-якої із сторін – учасників правочину.
04.03.2026, від другого відповідача до суду, через систему «Електронний Суд», надійшов відзив (вх. № 5260).
Другий відповідач проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними, оскільки усі додаткові угоди до договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, були укладені без порушення чинного законодавства. Наполягає на тому, що зміни у додаткових угодах № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024 здійснювались на підставі Постанови КМУ від 12 жовтня 2022 № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», яка не містить будь-яких обмежень щодо 10% на зміну ціни за одиницю товару.
До того ж, другий відповідач зазначає, що посилання органу прокуратури на те, що підвищення ціни сторонами Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, шляхом неодноразового укладання додаткових угод та «каскадного» підвищення ціни за одиницю товару, суперечить меті Закону України «Про публічні закупівлі», нівелює інститут публічних закупівель, як засіб забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, не знаходить свого підтвердження, оскільки сторонами у договорі № 1 від 01.01.2024 був узгоджений механізм формування ціни за електроенергію, з огляду на об`єктивні ринкові показники, і такий механізм не призводить виключно до підвищення ціни, а забезпечує можливість її формування відповідно до коливань ринку та реальних умов споживання.
Також другий відповідач вказує, що висновки ВП ВС у справі №922/2321/22 , КГС у складі ВС у справі № 917/491/19, на які посилається прокурор у позові, не є релевантними до справи, оскільки у справах № 922/2321/22, № 927/491/19 підставою для зміни ціни за одиницю товару був п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» за умови фіксованої ціни за одиницю товару, в той час як у цій справі підставою зміни ціни за одиницю товару є пп. 7 п. 19 Особливостей (п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі») за умови щомісячного формування ціни за одиницю товару (як такої зміни не відбувалось, ціна кожного розрахункового місяця визначалась за ринковим показником). 
Другий відповідач також звертає увагу у відзиві, що подання прокурором позову в інтересах Харківської обласної державної адміністрації є безпідставним, оскільки відсутній факт порушення або загрози порушення прав саме цього органу, що виключає наявність правових підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі цього органу.
09.03.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи додаткові пояснення від позивача (вх. № 5068 від 02.03.2026).
09.03.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відзив від другого відповідача (вх. № 5260 від 04.03.2026).
09.03.2026, в судовому засіданні, представниця другого відповідача заявила усне клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки нею не було отримано заяви по суті справи від інших учасників процесу.
09.03.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, задоволено клопотання другого відповідача та відкладено підготовче засідання на 30.03.2026.
10.03.2026 від прокурора до суду, через систему «Електронний Суд», надійшла відповідь на відзив (вх. № 5712).
Прокурор вважає, доводи другого відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що ціна за одиницю товару без врахуванням сум тарифів, яка визначена сторонами в договорі № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного за результатами процедури закупівлі, складає 8,86234922 грн, і яка могла бути збільшена лише на 10 % протягом дії договору, та лише у випадку, визначеному ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" - у разі коливання ціни такого товару на ринку. В той же час, прокурор стверджує, що в оскаржуваних додаткових угодах сторонами погоджено ціну, яка перевищує 10% від вартості за одиницю товару, що визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі. 
Разом з цим, прокурор зауважує, що до формули з визначення ціни за одиницю товару включено коефіцієнт, що враховує додаткові ризики постачальника. Тобто, до ціни за 1 кВт*год електроенергії, у договорі № 1 від 01.01.2024, вже включено суму, яка б покривала втрати постачальника у разі коливань на ринку електроенергії, а тому додаткове збільшення ціни на підставі даних сайту ДП "Оператор ринку" є безпідставним та надмірним.
Одночасно, у відповіді на відзив, прокурор зазначає, що дані оператора ринку, на які є посилання в договорі, не можуть бути єдиним беззаперечним доказом в підтвердження коливання ціни товару на ринку за відсутності проведених досліджень коливання ринку, обґрунтування замовником пропозиції про підвищення ціни та неможливості виконання договору по запропонованій на тендері ціні, а також причин, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. В той же час, прокурор наполягає, що другим відповідачем щомісячно змінювалась ціна на товар з огляду на застосування ТОВ «Мегаенерго постач» формули визначення ціни за одиницю товару, вказаної у Додатку 3 до договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, із застосуванням, в тому числі, середньозваженої ціни на ринку на добу наперед. Проте, така вартість є більшою, ніж на 10 % від початково визначеної ціни, та розрахована не з огляду на коливання цін на товар на ринку, а відповідно до формули з врахуванням інформації з сайту ДП "Оператор ринку". 
З урахуванням викладеного, прокурор вважає, що доводи другого відповідача щодо правомірності нарахування вартості електроенергії із застосуванням передбаченої в договорі формули, та погодження вартості у актах приймання-передачі, є необґрунтованими, оскільки таке нарахування здійснювалось без врахування ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" щодо можливості збільшення ціни товару на 10 % та лише за наявності підтвердження коливання ціни на ринку.
Щодо доводів другого відповідача про застосування до спірних правовідносин пп. 7 п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» від 12.10.2022 № 1178, то прокурор зазначає, що вказаною Постановою № 1178 Кабінет Міністрів України встановив певні особливості здійснення закупівель товарів замовниками, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», під час дії воєнного стану, основна мета яких є вжиття заходів щодо забезпечення захищеності саме замовників від воєнних загроз. Разом з тим така Постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не скасовує та не передбачає внесення будь-яких змін до Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема до норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 вказаного Закону.
Крім того, прокурор звертає увагу у відповіді на відзив, що скільки витрати на оплату електричної енергії спірними додатковими угодами до Договору № 1 від 01.01.2024, укладеним Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» з Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕГАЕНЕРГО ПОСТАЧ», здійснювалися за рахунок коштів обласного бюджету Харківської області, а відтак звернення прокурора до суду є єдиним реальним процесуальним механізмом, здатним трансформувати суспільний інтерес у судовий захист, забезпечити правову оцінку спірних правовідносин та відновити баланс публічних інтересів, що і становить сутність виключного випадку представництва інтересів держави.
16.03.2026, від другого відповідача, через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. № 6336).
Другий відповідач вважає, що оскільки відсутні порушення або реальна загроза порушення прав чи інтересів ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ, правові підстави для представництва прокурором її інтересів, передбачені ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у цій справі не вбачаються. А сам факт бюджетного фінансування спірних правовідносин, не робить обласну адміністрацію стороною договору між лікарнею та постачальником електроенергії.
Також, другий відповідач зазначає, що умови договору № 1 від 01.01.2024 передбачають порядок підтвердження зміни ціни на ринку електричної енергії. Зокрема, другий відповідач вказує у запереченнях, що на скріншотах з офіційного сайту Оператора ринку (oree.com.ua), які надавалися в межах спірних правовідносин, як підтвердження цін на ринку, відображені результатів торгів, зокрема середньозважені ціни на електричну енергію в торговій зоні ОЕС України. Наведені на скріншоті дані, є офіційною інформацією про середньозважені ціни на ринку «на добу наперед», що прямо відповідає показнику, визначеному у підпункті 7 пункту 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, умовам Договору як підстава для формування ціни договору про закупівлю. Оскільки, другий відповідач закуповує електричну енергію на оптовому ринку саме за цінами, що складаються на ринку «на добу наперед» і відображені на скріншотах, будь-яке коливання цього показника у бік збільшення безпосередньо та пропорційно збільшує фактичні витрати Постачальника на придбання електричної енергії.
30.03.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. № 5712 від 10.03.2026).
30.03.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи заперечення на відповідь на відзив від другого відповідача (вх. № 6336 від 17.03.2026).
30.03.2026, в судовому засіданні представниця другого відповідача зазначила про те, що нею було скеровано до суду, через систему «Електронний Суд», клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Присутній в судовому засіданні 30.03.2026 прокурор, зазначив, що не отримував від другого відповідача клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаенергопостач" про залишення позовної заяви без розгляду.
30.03.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України, відкладено підготовчого засідання на 06.04.2026. 
30.03.2026, суд, в порядку ст. 120-121 ГПК України, повідомив Харківську обласну військову адміністрацію, Державний заклад охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3», як учасників у справі № 922/371/26, що підготовче засідання у справі відбудеться 06 квітня 2026 року.
30.03.2026, після судового засідання, до суду, через систему «Електронний Суд», від другого відповідача надійшло клопотанням (вх. № 7475) про залишення позовної заяви без розгляду.
В обґрунтування поданого клопотання другий відповідач зазначає, що Харківська обласна військова адміністрація не є стороною ані договору про постачання електричної енергії № 1 від 01.01.2024, ані будь-яких додаткових угод, укладених до нього. 
З цього приводу другий відповідач також зазначає, що Харківська обласна військова адміністрація не набувала жодних прав чи обов`язків за вказаним правочином, не брала участі у формуванні його умов, не здійснювала його виконання та не є суб`єктом відповідальності у межах відповідних договірних правовідносин.
Другий відповідач вказує у клопотанні, що укладення договору про постачання електричної енергії №1 від 01.01.2024 здійснювалося саме між ТОВ «МЕГАЕНЕРГО ПОСТАЧ» ТА ДЗОЗ «ОБЛАСНА ТУБЕРКУЛЬОЗНА ЛІКАРНЯ №3», як самостійними суб`єктами господарювання, які діяли від власного імені, у межах своєї господарської компетенції та на власний ризик. А відтак, спірні правовідносини, що виникли у даній справі, мають виключно договірний характер та стосуються виконання умов зазначеного договору між його безпосередніми сторонами. 
Також, другий відповідач наголошує у клопотанні, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт порушення або наявність реальної загрози порушення прав чи інтересів Харківської обласної військової адміністрації у зв`язку з укладенням або виконанням договору про постачання електричної енергії №1 від 01.01.2024.
Крім того, другий відповідач зазначає про відсутність одного з ключових елементів, необхідних для здійснення прокурором представництва інтересів держави в суді, а саме - наявність порушеного або такого, що перебуває під реальною загрозою порушення, інтересу держави в особі відповідного органу. У даному випадку, на думку другого відповідача, відсутні як сам факт порушення інтересів Харківської обласної військової адміністрації, так і будь-які ознаки того, що такий інтерес потребує захисту чи не може бути захищений самостійно відповідним суб`єктом.
Другий відповідач також зазначає, що 03 грудня 2025 року Конституційним судом України було прийнято рішення №6-р(ІІ)/2025 у справі за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейнір Бізнес Груп» щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України „Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року № 1697VII (щодо представництва прокурором інтересів держави в суді), яким визнано неконституційним окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
При цьому, другий відповідач у клопотанні вказує, що звернення прокурора до суду з позовом у даній справі, суперечить висновкам, викладеним в мотивувальній частині наведеного рішення.
Прокурор надав свої заперечення на клопотання другого відповідача про залишення позовної заяви без розгляду (вх. № 7825 від 02.04.2026), в якому зазначив, що відповідно до п. 4 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності. Разом з цим, прокурор у цій справі звернувся до суду стосовно правовідносин, які виникли під час чинності окремих приписів абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII зі змінами, а отже відсутні підстави для задоволення клопотання ТОВ «МЕГАЕНЕРГО ПОСТАЧ» та залишення позовної заяви без розгляду.
Крім того, прокурором, 02.04.2026, через систему «Електронний Суд, надані додаткові пояснення (вх. № 7871).
В даних додаткових поясненнях прокурор зазначає про те, що другим відповідачем не підтверджено правомірності його дії щодо зміни істотних умов Договору про постачання електричної енергії споживачу № 1 від 01.01.2024, саме після його підписання та до укладення спірних додаткових угод.
Суд у судовому засіданні 06.04.2026 поставив на розгляд клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаенергопостач" (вх. № 7475 від 30.03.2026) про залишення позовної заяви без розгляду.
Представниця другого відповідача, у судовому засіданні 06.04.2026, наполягала на задоволенні поданого нею клопотання про залишення позову без розгляду.
Прокурор у судовому засіданні 06.04.2026 заперечував проти задоволення поданого другим відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду.
Представниця першого відповідача, у судовому засіданні 06.04.2026, зазначила, що покладається на розсуд суду у вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду.
06.04.2026, ухвалою Господарського суду Харківської області, відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаенергопостач" (вх. № 7475 від 30.03.2026) про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 922/371/26 за позовом Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації, до відповідачів: перший відповідач – Державний заклад охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3», другий відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач», про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення безпідставно сплачених коштів.
06.04.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи додаткові пояснення прокурора (вх. № 7871 від 02.04.2026).
06.04.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185 ГПК України, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.04.2026.
06.04.2026, суд, в порядку ст. 120-121 ГПК України, повідомив Харківську обласну військову адміністрацію, як учасника у справі № 922/371/26, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.04.2026.
20.04.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, оголошено перерву в судовому засіданні по розгляду справи по суті до 04.05.2026.
20.04.2026, суд, в порядку ст. 120-121 ГПК України, повідомив Харківську обласну військову адміністрацію, як учасника у справі № 922/371/26, про перерву в судовому засіданні по розгляду справи по суті до 04.05.2026. 
04.05.2026, від другого відповідача, через систему «Електронний Суд, надійшло клопотання (вх. № 10568) про відкладення судового засідання, призначеного на 04.05.2026 на іншу дату, з підстав необхідності встановлення факту відкриття касаційного провадження у справі № 910/403/26.
04.05.2026 розгляд справи № 922/371/26 по суті судом не проводився (було знято з розгляду), оскільки по території України та, зокрема, в місті Харкові та Харківській області, було оголошено сигнал повітряної тривоги з високим рівнем небезпеки у зв`язку з військовою агресією РФ.
04.05.2026, суд, в порядку статей 120-121 ГПК України, повідомив учасників справи про те, що розгляд справи по суті відбудеться 18.05.2026.
18.05.2026, від другого відповідача, через систему «Електронний Суд», надійшло клопотання (вх. № 11878) про повернення справи № 922/371/26 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі № 922/371/26 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
В обґрунтування клопотання другий відповідач зазначає, що у справі №922/371/26 основною правовою підставою як позовних вимог, так і заперечень є пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII - як у частині його тлумачення на предмет відповідності вимогам юридичної визначеності, так і в цілому, - конституційність якого є предметом провадження у Конституційному Суді України за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» (вх. № 16/178 від 06.04.2026) щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі». У разі визнання оспорюваної норми такою, що не відповідає Конституції України, вона втратить чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення (стаття 152 Конституції України, стаття 91 Закону України «Про Конституційний Суд України»), що безпосередньо вплине на обсяг прав та обов`язків сторін, на правомірність укладення оспорюваної додаткової угоди та, відповідно, на результат вирішення справи по суті.
В судовому засіданні, 18.05.2026 представниця другого відповідача, на запитання суду про актуальність клопотання (вх. № 10568 від 04.05.2026) про відкладення судового засідання, яке не відбулось (було знято з розгляду) 04.05.2026, через військову агресія Російської Федерації, зазначила про втрату його актуальності. 
18.05.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, залишено без розгляду клопотання другого відповідача (вх. № 10568 від 04.05.2026) про відкладення судового засідання.
18.05.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи клопотання другого відповідача (вх. № 11878) про повернення справи № 922/371/26 на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі № 922/371/26 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс» щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Крім того, 18.05.2026, присутня в судовому засіданні представниця другого відповідача, заявила усне клопотання про повернення справи № 922/371/26 на стадію підготовчого провадження.
18.05.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 25.05.2026 для надання можливості учасникам справи сформувати та подати до суду свою позицію стосовно клопотання другого відповідача (вх. № 11878 від 18.05.2026) про зупинення провадження у справі та повернення справи на стадію підготовчого провадження.
18.05.2026, суд, в порядку ст. 120-121 ГПК України, повідомив Харківську обласну військову адміністрацію, як учасника у справі № 922/371/26, про перерву в судовому засіданні по розгляду справи по суті до 25.05.2026. 
22.05.2026, від прокурора, через систему «Електронний Суд», надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 12388).
В обґрунтування своєї позиції, зазначає, що саме лише посилання ТОВ «МЕГАЕНЕРГО ПОСТАЧ» у поданому клопотанні на те, що справа № 922/371/26, яка розглядається Господарським судом Харківської області, є подібною та такою, в якій буде вирішуватись питання щодо законності та правомірності збільшення ціни одиниці товару, у випадку коливання ціни на ринку, враховуючи 10-відсоткове обмеження встановлене п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», не підтверджує наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення Конституційним Судом України справи за скаргою ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС»
Також, прокурор зауважує у запереченнях, що правовідносини у справі №922/371/26 виникли в момент чинності п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», тобто до подачі ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» скарги щодо конституційності цієї норми. Окрім того, прокурор вказує, що позовну заяву подано в момент чинності п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». 
25.05.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи заперечення прокурора на клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 11878 від 22.05.2026).
Суд у судовому засіданні 25.05.2026 поставив на розгляд усне клопотання другого відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження. 
Представниця другого відповідача, у судовому засіданні 25.05.2026, наполягала на задоволенні поданого нею клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження.
Прокурор у судовому засіданні 25.05.2026 зазначила про можливість розгляду клопотання другого відповідача про повернення на стадію підготовчого провадження в цьому судовому засіданні та не повертатись в підготовче засідання.
Представниця першого відповідача, у судовому засіданні 25.05.2026, зазначила, що покладається на розсуд суду у вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду.
25.05.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, з огляду на те, що другий відповідач не навів обґрунтованих та виключних підстав для повернення на стадію підготовчого провадження, відповідно до ч. 3 ст. 195 ГПК України, відмовлено в задоволенні усного клопотання другого про повернення на стадію підготовчого засідання.
25.05.2026, ухвалою суду, яка постановлена без оформлення окремого процесуального документа, відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України, залишено без розгляду клопотання ТОВ «МЕГАЕНЕРГО ПОСТАЧ» про зупинення провадження у справі (вх.11878 від 18.05.2026).
В судовому засіданні по розгляду справи по суті 25.05.2026 прокурор підтримав позов. Представниця першого відповідача в судовому засіданні по розгляду справи по суті 25.05.2026 просила суд задовольнити позов. Представниця другого відповідача в судовому засіданні по розгляду справи по суті 25.05.2026 проти задоволення позову заперечувала.
Позивач та його представник в судове засідання по розгляду справи по суті 25.05.2026 не з`явились, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до вимог статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до частин 1, 3 якої, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Водночас, відповідно до частин 1, 2 статті 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
В силу наведених законодавчих положень, сторона у справі не позбавлена права особисто брати участь у судовому процесі або мати декілька представників з метою забезпечення представництва своїх інтересів у судовому засіданні. При цьому приймати участь в судовому засіданні безпосередньо в приміщенні суду або в режимі відеоконференції. 
Разом з тим, суд приймає до уваги, що відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004, та інші).
Відповідно до статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що участь в судовому засіданні є правом учасників справи відповідно до статті 42 ГПК України, а явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд вважає, що неявка позивача та його представника, в призначене судове засідання не перешкоджає, розгляду справи по суті.
На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі «Осіпов проти України», де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
У судовому засіданні, 25.05.2026, судом оголошено скорочений текст (вступну та резолютивну частини) рішення суду. 
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Окружною прокуратурою здійснено опрацювання відомостей, розміщених у відкритому доступі на веб-порталі Уповноваженого органу з питань публічних закупівель «Prozorro» - https://prozorro.gov.ua щодо проведених процедур публічних закупівель товарів, робіт та послуг розпорядниками бюджетних коштів та керуючись вимогами ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру.
Так, встановлено, що Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» проведено процедуру відкритих торгів UA-2023-12-15-014958-a щодо закупівлі товару «Електрична енергія ДК 021:2015:09310000-5:» обсягом 149850 Кіловатгодини. Очікувана вартість предмета закупівлі – 1 339 575,00 гривень.
У відкритих торгах прийняли участь 2 учасника: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» із остаточною ціновою пропозицією 1 328 023.03 грн з ПДВ,
Товариство з обмеженою відповідальністю "БУТ-ЕНЕРГО ПЛЮС» із остаточною ціновою пропозицією 1 337 411.25 грн з ПДВ.
За результатами проведених відкритих торгів, переможцем торгів обрано Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» із остаточною ціновою пропозицією 1 328 023.03 грн з ПДВ. 
01.01.2024, за результатами проведеної закупівлі, між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (далі - споживач, перший відповідач, Лікарня) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (далі – постачальник, другий відповідач), укладено договір № 1 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується постачати споживачу у 2024 році електричну енергію, код 09310000-5 – Електрична енергія за ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» (далі – електрична енергія/товар/електроенергія), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах цього договору. 
Згідно з пунктом 2.2 договору очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024 рік за цим Договором становлять 149 850 кВт*год та визначені в Додатку №1 до Договору. 
Як-то визначено пунктом 3.1. договору, термін поставки (передачі) товару: з дати, зазначеної в Заяві-приєднання, що є додатком № 4 до цього Договору, до 31.12.2024, але у будь-якому разі до моменту припинення фактичного постачання електричної енергії та зміни постачальника електричної енергії згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що місце поставки (передачі) товару – згідно з додатком № 2 до договору.
Як-то вказано у пункті 5.1. договору загальна вартість цього договору становить 1 106 685,86 грн, крім того, ПДВ – 221 337,17 грн, разом з ПДВ – 1 328 023,03 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії визначається та змінюється відповідно до Додатка 3 до цього Договору, в т.ч.: 
кошти обласного бюджету 1 128 023,03 грн, в т. ч ПДВ – 188 003,83 грн. 
відшкодування орендарів 200 000,00 грн, в т. ч ПДВ – 33 333,33 грн. 
До загальної вартості цього договору включено витрати на послуги з передачі та розподілу електричної енергії за регульованими тарифами (п. 5.2 Договору). 
Відповідно до п. 5.3 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць
Положеннями пункту 5.8 договору передбачено, що вартість спожитої електричної енергії визначається як добуток обсягу спожитої електричної енергії на ціну за 1 кВт* год, визначеної згідно з Додатком 3 до Договору. 
Пунктом 5.9 договору, передбачено, що фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається згідно з даними приладів обліку та фіксується в акті приймання-передачі. Оплата проводиться за умови наявності бюджетного фінансування протягом 5 робочих днів з моменту підписання акта приймання передачі електричної енергії.
Згідно з п. п. 1 п. 6.1. договору споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі. 
Підпунктом 1 п. 7.2. Договору унормовано, що постачальник зобов`язується забезпечувати належну якість надання послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього Договору. 
У пункті 14.1. договору визначено, що договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до 31 грудня 2024, включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 
Пунктом 14.6. договору визначено, що істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами у повному обсязі, крім випадків передбачених п. 19 Особливостей.
Додаток № 1 до договору «Очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024» передбачено щомісячні обсяги електричної енергії у загальному обсязі за 2024 рік – 149 850 кВт/год.
Додаток № 2 до договору «Інформація щодо об`єктів споживача» визначені конкретні адреси об`єктів споживача.
Додаток № 3 до договору «Порядок визначення та зміни ціни постачання електричної енергії» визначає основні складові формули за якою формується ціна електричної енергії, а саме: Ц=(Ц факт * (1+K/100)) * (1+M/100) +Tпер+Тор+ розп)* 1,2 (грн.) з ПДВ, де Ц - ціна І кВт * год з ПДВ (грн.); Ц факт - ціна Постачальника за результатами аукціону, далі середньозважена ціна на ринку на добу наперед в торговій зоні ОЕС України за розрахунковий період, оприлюднена Оператором ринку на сайті https://www.oree.com.ua/, грн за 1 кВт* год без ПДВ: К- коефіцієнт, що враховує додаткові ризики Постачальника (величина незмінна протягом дії договору); Тпер. – тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджений регулятором постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2322, 1 кВт * год без ПДВ Тор - діючий тариф АТ «Оператор ринку» на здійснення операцій купівлі-продажу на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, погоджений постановою НКРЕКП № 1690 від 19.12.2022 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 1759 від 26.09.2023 р.), є регульованою складовою ціни Товару; Трозп тариф на послуги з розподілу електричної енергії затверджений регулятором постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2342, 1 кВт * год без ПДВ; 1,2 - математичне вираження ставки податку на додану вартість (ПДВ - 20%); М - маржа (вартість послуг Учасника) запропонована Учасником у відсотках від загальної ціни тендерної пропозиції (Р), % за результатами аукціону. 
Крім того пункт 2 Порядку визначення та зміни ціни постачання електричної енергії передбачає, що ціна за 1 кВт* год електричної енергії становить 8,86234922 грн., а саме: Ц факт = 4,57601 грн. за 1 кВт* год без ПДВ; K 10: M = 0,00000002; Тпер. = 0,5857 грн. за 1 кВт* год без ПДВ Top = 0,00432 грн. за 1 кВт* год без ПДВ; Трозп = 1,81879 грн. за 1 кВт* год без ПДВ; ПДВ = 20 %. 
В той же час пункт 3 Порядку визначення та зміни ціни постачання електричної енергії встановлює, що зміна ціни за одиницю товару регламентується щомісячно шляхом укладання додаткової угоди, урахуванням пункту 1 цього Додатку. В такому випадку Постачальник письмово звертається до Споживача щодо зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни на ринку «на добу наперед» підтверджується інформацією з сайту Оператора ринку https://www.oree.com.ua/.
Також, як вбачається із заяви-приєднання від 01.01.2024, яка є додатком № 4 до договору, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - Правила роздрібного ринку), споживач з 01.01.2024 приєднався до умов договору № 1, із зазначенням персоніфікованих даних щодо об`єктів споживання та їх адрес, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку та найменування оператора системи, з яким споживач уклав договір розподілу (передачі) електричної енергії – АТ «Харківобленерго.
Додаток №3 «Обсяги постачання електричної енергії», визначає щомісячні обсяги постачання електричної енергії споживачу на 2023 рік.
У подальшому, низкою додаткових угод неодноразово підвищено вартість (ціну) за одиницю товару та зменшено обсяги закупівлі. 
Так, за умовами додаткової угоди № 1 від 09.01.2024 сторони внесли зміни до п. 2.2 Договору, зазначивши, що очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024 рік становлять 117 671,95967 кВт*год. Також змін зазнав п. 5.1. договору, згідно з яким у редакції додаткової угоди № 1 від 09.01.2024, загальна вартість Договору становить 869 041,67 грн, крім того, ПДВ – 173 808,33 грн, разом з ПДВ – 1 042 850,00 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії визначається та змінюється відповідно до Додатка 3 до цього Договору, в т.ч.: кошти обласного бюджету 842 850,00 грн, в т.ч ПДВ – 140 475,00 грн. відшкодування орендарів 200 000,00 грн, в т.ч ПДВ – 33 333,33 грн.
Згідно з додатковою угодою № 2 від 08.02.2024, ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить 8,8623492 грн. 
У відповідності до додаткової угоди № 3 від 08.02.2024, загальна вартість Договору становить 776 438,07 грн, крім того, ПДВ – 155 287,61 грн, разом з ПДВ – 931 725,68 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії визначається та змінюється відповідно до Додатка 3 до цього Договору, в т.ч.: кошти обласного бюджету 842 850,00 грн, в т.ч ПДВ – 140 475,00 грн. відшкодування орендарів 88 875,68 грн, в т.ч ПДВ – 14812,61 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить 7,9179924 грн. 
09.02.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 28 за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 у обсязі електричної енергії 13 650 кВт*год на суму 108 080,59 грн з ПДВ.
За змістом додаткової угоди № 4 від 08.03.2024 загальна вартість Договору становить 708 928,96 грн, крім того, ПДВ – 141 785,79 грн, разом з ПДВ – 850 714,75 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії визначається та змінюється відповідно до Додатка 3 до цього Договору, в т.ч.: кошти обласного бюджету 798 714,75 грн, в т.ч ПДВ – 133 119,13 грн. відшкодування орендарів 52 000,00 грн, в т.ч ПДВ – 8666,67 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить 7,1392056 грн. 
08.03.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 98 за період з 01.02.2024 по 29.02.2024 у обсязі електричної енергії 15 060 кВт*год на суму 107 516,44 грн з ПДВ.
Додатковою угодою № 5 від 12.04.2024 передбачено, що загальна вартість Договору становить 691 407,45 грн, крім того, ПДВ – 138 281,49 грн, разом з ПДВ – 829 688,94 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії визначається та змінюється відповідно до Додатка 3 до цього Договору, в т.ч.: кошти обласного бюджету 765 688,94 грн, в т.ч ПДВ – 127 617,82 грн. відшкодування орендарів 52 000,00 грн, в т.ч ПДВ – 64 000,00 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить 7,9179924 грн. 
15.04.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 217 за період з 01.03.2024 по 31.03.2024 у обсязі електричної енергії 11 160 кВт*год на суму 77 035,91 грн з ПДВ.
За умовами додаткової угоди № 6 від 13.05.2024 очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024 рік склали 114 200,3727 кВт*год. 
13.05.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 316 за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 у обсязі електричної енергії 8 130 кВт*год на суму 58 741,33 грн з ПДВ.
11.06.2024 сторонами укладено додаткову угоду № 7, у відповідності до якої очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024 рік склали 104 958,3977 кВт*год. 
12.06.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 364 за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 у обсязі електричної енергії 7 170 кВт*год на суму 60 210,90 грн з ПДВ.
В подальшому, на підставі додаткової угоди № 8 від 10.07.2024, сторонами визначено, що очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024 рік складають 97 160,341 кВт*год. Також, у додатковій угоді № 8 встановлено, що на 01.06.2024 ціна за 1 кВт*год електричної енергії становить 9,9571416 грн (тобто, ціна зросла на 12,35 % порівняно з умовами договору).
Підставою для укладення додаткової угоди № 8 від 10.07.2024 стали відомості з веб-сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» (https://www.oree.com.ua/), які містять дані середньозважених цін на ринку «на добу наперед» у червні 2024 року, про що зазначено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» № 486 від 05.07.2024. 
10.07.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 456 за період з 01.06.2024 по 30.06.2024 у обсязі електричної енергії 3 240 кВт*год на суму 32 261,14 грн з ПДВ.
13.08.2024 сторонами укладено додаткову угоду № 9, якою, серед іншого, встановлено, що очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024 рік складають 94 465,7953 кВт*год. При цьому, у додатковій угоді № 9 ціна за 1 кВт/год на 01.07.2024 становить 10,7012652 грн (тобто, ціна зросла на 20,75 % порівняно з умовами договору). 
Підставою для укладення додаткової угоди № 9 від 13.08.2024 стали відомості з веб-сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» (https://www.oree.com.ua/), які містять дані середньозважених цін на ринку «на добу наперед» за липень 2024 року, про що зазначено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» №579 від 08.08.2024. 
14.08.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 98 за період з 01.07.2024 по 31.07.2024 у обсязі електричної енергії 4 290 кВт*год на суму 45 908,42 грн з ПДВ.
05.09.2024 сторонами укладено додаткову угоду № 10, відповідно до якої встановлено, що ціна за 1 кВт/год на 01.08.2024 становить 10,399632 грн (тобто, ціна зросла на 17,35 % порівняно з умовами договору). 
Підставою для укладення додаткової угоди № 10 від 05.09.2024 стали відомості з веб-сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» (https://www.oree.com.ua/), які містять дані середньозважених цін на ринку «на добу наперед» за серпень 2024 року про що зазначено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» № 634 від 02.09.2024. 
06.09.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 572 за період з 01.08.2024 по 31.08.2024 у обсязі електричної енергії 4 200 кВт*год на суму 43 678,45 грн з ПДВ.
14.10.2024 сторонами укладено додаткову угоду № 11, згідно з якою ціна за 1 кВт/год на 01.09.2024 становить 10,3013712 грн (тобто, ціна зросла на 16,24 % порівняно з умовами договору). 
Підставою для укладення додаткової угоди № 11 від 14.10.2024 стали відомості з веб-сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» (https://www.oree.com.ua/), які містять дані середньозважених цін на ринку «на добу наперед» за вересень 2024 року, про що зазначено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» № 775 від 07.10.2024. 
15.10.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 702 за період з 01.09.2024 по 30.09.2024 у обсязі електричної енергії 4 050 кВт*год на суму 41 720,56 грн з ПДВ.
06.11.2024 сторонами укладено додаткову угоду № 12, якою, серед іншого, встановлено, що ціна за 1 кВт/год на 01.10.2024 становить 10,2958404 грн (тобто, ціна зросла на 16,18 % порівняно з умовами договору). 
Підставою для укладення додаткової угоди № 12 від 06.11.2024 стали відомості з веб-сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» (https://www.oree.com.ua/), які містять дані середньозважених цін на ринку «на добу наперед» за жовтень 2024 року, про що зазначено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» № 881 від 05.11.2024. 
12.12.2024 сторонами укладено додаткову угоду № 13, відповідно до якої встановлено, що очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024 рік складають 87 900 кВт*год. Ціна за 1 кВт/год на 01.11.2024 становить 10,173714 (тобто, ціна зросла на 14,80 % порівняно з умовами договору). 
Підставою для укладення додаткової угоди № 13 від 12.12.2024 стали відомості з веб-сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» (https://www.oree.com.ua/), які містять дані середньозважених цін на ринку «на добу наперед» за листопад 2024 року, про що зазначено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» № 1113 від 09.12.2024. 
13.12.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 903 за період з 01.11.2024 по 30.11.2024 у обсязі електричної енергії 9 570 кВт*год на суму 97 362,44 грн з ПДВ.
13.12.2024 сторонами укладено додаткову угоду № 13.1, відповідно до якої встановлено, що очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії на 2024 рік складають 87 900 кВт*год. Ціна за 1 кВт/год на 01.11.2024 становить 10,173714 (тобто, ціна зросла на 14,80 % порівняно з умовами договору). 
Підставою для укладення додаткової угоди № 13.1 від 13.12.2024 стали відомості з веб-сайту ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» (https://www.oree.com.ua/), які містять дані середньозважених цін на ринку «на добу наперед», які містять дані середньозважених цін на ринку «на добу наперед» за листопад 2024 року, про що зазначено у листі Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» № 1113 від 09.12.2024. 
24.12.2024, між Лікарнею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» підписано акт приймання-передачі електроенергії № 979 за грудень 2024 у обсязі електричної енергії 23 400 кВт*год на суму 241 047,14 грн з ПДВ.
Факт сплати грошових коштів Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» на користь ТОВ «МЕГАЕНЕРГО ПОСТАЧ» за договором № 1 від 01.01.2024 на суму 989 546,62 грн за поставлені 111 300 кВт*год електричної енергії підтверджується наступними платіжними дорученнями, відомості про які розміщено на сайті https://spending.gov.ua: № 51 від 14.02.2024 на суму 108 080,59 грн; № 122 від 12.03.2024 на суму 107 516,44 грн; № 227 від 18.04.2024 на суму 77 035,91 грн; № 282 від 14.05.2024 на суму 58 741,33 грн; № 347 від 14.06.2024 на суму 60 120,90 грн; № 396 від 12.07.2024 на суму 32 261,14 грн; № 471 від 15.08.2024 на суму 45 908,42 грн; № 528 від 16.09.2024 на суму 43 678,45 грн; № 607 від 15.10.2024 на суму 41 720,56 грн; № 656 від 08.11.2024 на суму 75 983,30 грн; № 770 від 19.12.2024 на суму 97 362,44 грн; № 797 від 26.12.2024 на суму 241 047,14 грн.
За фактом виконання Договору № 1 від 01.01.2024, був складений звіт про виконання договору про закупівлю № UA-2023-12-15-014958-а.
Як-то зазначає прокурор у позові, під час укладення додаткових угод, сторони також керувалися постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, якою затверджено «Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (далі – Особливості), яка не передбачає внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі», а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану. 
Таким чином, прокурор вважає, що оскільки додатковими угодами № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу підвищено ціну за одиницю товару більше ніж на 12 % від ціни у договорі, що суперечить чинному законодавству у сфері публічних закупівель, яке встановлює обмеження у виді 10 %, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.
Прокурор зазначає у позові, що внесення змін до договору в частині підвищення цін на електричну енергію здійснено з порушенням вимог законодавства, та відповідно, на думку прокурора, перший відповідач безпідставно отримав з бюджету грошові кошти в сумі 106 603,35 грн.
Наводячи розрахунок безпідставно збережених коштів другим відповідачем, прокурор бере за основу об`єм електричної енергії, який поставлений другому відповідачу в межах дії договору за період з червня 2024 по грудень 2024, із урахуванням ціни встановленої у додатковій угоді № 7 від 11.06.2024 за 1 кВт*год. електричної енергії – 8,3976144 грн (з ПДВ).
Судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі “Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії” (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Враховуючи положення статей 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.
Предметом доказування у справі, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд самостійно оцінює докази, надані сторонами у справі, у їх сукупності, керуючись принципом вірогідності, передбаченим статтею 79 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з цією статтею, наявність обставин, на які посилається сторона, вважається доведеною, якщо докази, надані на їх підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування. Питання про вірогідність доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, враховуючи всі обставини справи.
Предметом спору в цій справі є вимога прокурора про визнання недійсними додаткові угоди № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, і застосування наслідків недійсності договору, а саме стягнення з першого відповідача за незаконними правочинами безпідставно отриманих ним коштів в сумі 106 603,35 грн.
Щодо здійснення прокуратурою представництва інтересів держави, то суд зазначає наступне.
Пунктом 3 статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Стаття 23 Закон України «Про прокуратуру» передбачає, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на їх захист в суді у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Отже, чинним законодавством визначено дві обов`язкових умови, за обов`язкової наявності яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді: 1) порушення або загроза порушення інтересів держави; 2) не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №3-рн/99 із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 зазначив, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація поняття «інтереси держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Суть позовних вимог прокурора зводиться до стягнення з другого відповідача 106 603,35 грн бюджетних коштів, незаконно отриманих ним внаслідок, як вважає прокурор, укладання 7 додаткових угод, за якими, в порушення статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», збільшено ціну за електричну енергію більше ніж на 12%, яка постачалась для забезпечення електричної енергії першого відповідача, в порівнянні з тендерною пропозицією переможця торгів та умовами основного договору постачання електричної енергії.
Як встановлено судом, в межах дії договору № 1 від 01.01.2024, електрична енергія закуповувалась за кошти обласного бюджету Харківської області, для забезпечення діяльності закладу охорони здоров`я, що входить до сфери управління позивача. Укладення додаткових каскадних угод з порушенням вимог законодавства, як вважає прокурор, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів Харківської обласної територіальної громади, що були виділені з обласного бюджету Харківської області на забезпечення охорони здоров`я у Харківському регіоні, та порушило економічні (майнові) інтереси у бюджетній сфері у вигляді переплати 106 603,35 грн бюджетних коштів, виділених з обласного бюджету. 
Оскільки фінансування за оспорюваними додатковими угодами здійснювалося за рахунок коштів обласного бюджету Харківської області, то у даному випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів охорони здоров`я, виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ, тощо.
Таким чином, порушенням інтересів держави у спірних правовідносинах полягає в тому, що внаслідок, як зазначає прокурор, неправомірного підвищення цін на електричну енергію на підставі додаткових угод до договору № 1 від 01.01.2024, заклад охорони здоров`я втратив можливість отримати електричну енергію у необхідній кількості, при цьому сплачуючи значні кошти з бюджету, що в свою чергу призвело до сплати у надмірному розмірі коштів з обласного бюджету у сумі 106 603,35 грн. 
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».
Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.
Метою цього закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Отже, правомірне, в порядку, визначеному законодавством, використання бюджетних коштів беззаперечно становить суспільний інтерес. З іншої сторони, недотримання законодавства у цій сфері такому інтересу однозначно не відповідає.
Крім того, за умовами договору, електрична енергія закуповувалася у другого відповідача для забезпечення діяльності закладу охорони здоров`я – Державного закладу охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3». Законність використання коштів, передусім на лікарні, завжди викликає підвищений суспільний інтерес. І навпаки, будь-які порушення, пов`язані з незабезпеченням прав на охорону здоров`я, завжди викликає негативний суспільний резонанс, свідчить про неспроможність держави в особі державних органів та установ належним чином забезпечити реалізацію державної політики і потребує невідкладного вжиття заходів до усунення порушень.
Ураховуючи вищенаведене, суд погоджується з доводами прокурора, що у вказаному випадку в разі порушення інтересів держави є підстави для вжиття прокурором заходів представницького характеру, спрямованих на їх захист.
Враховуючи висновки викладені в постанові від 19.07.2018 у справі №822/1169/17, де Верховний Суд указав, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Тобто, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно (правова позиція Верховного Суду у справі № 927/246/18 від 06.02.2019).
У пункті 8.16 постанові від 18.09.2024 у справі 918/1043/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що визначати, в чому полягає чи може полягати порушення інтересів держави та оспорювати на цій підставі правочин у суді може тільки суб`єкт, наділений у спірних правовідносинах владними повноваженнями (незалежно від наявності статусу юридичної особи), або прокурор, який у встановленому порядку, виконуючи субсидіарну роль, може представляти державу в судовому провадженні замість відповідного компетентного суб`єкта, який усупереч вимогам закону не здійснює захист інтересів держави або робить це неналежно.
У пункті 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено висновок щодо застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у спірних правовідносинах, з якого вбачається, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Аналогічна правова позиція висловлювалась неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 10.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 17.10.2018 у справі № 910/11919/17.
Фінансування за оспорюваними правовідносинами здійснено за рахунок коштів обласного бюджету Харківської області, отже дії прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється, зокрема фінансування потреб закладу охорони здоров`я.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України ґрунтується на таких принципах: ефективності та результативності – при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів. 
Відповідно до п. 1.1 Статуту Державного закладу охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3», затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 21.12.2017 № 750, Державний заклад охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» є державним неприбутковим закладом охорони здоров`я, що надає медичні послуги населенню Харківської області. 
За змістом п. 1.2 Статуту Лікарня входить до сфери управління Харківської обласної державної адміністрації. Галузеву політику та розвиток здійснює Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації. Органом управління майном Лікарні є Харківська обласна державна адміністрація. 
Пунктом 2.7 Статуту передбачено, що Лікарня має право укладати угоди, набувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки, бути особою, яка бере участь у справі, що розглядається в судах України, третейських та міжнародних судах. 
У відповідності до п. 7.6 Статуту джерелами формування майна Лікарні є: кошти обласного бюджету; благодійні надходження від юридичних та фізичних осіб; інші джерела, що не заборонені чинним законодавством України. 
Згідно з п. 7.7 Статуту фінансування Лікарні здійснюється з обласного бюджету.
В даному випадку, позивач наділений повноваженнями ухвалювати управлінські рішення та спрямовувати діяльність Державного закладу охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3», в тому числі і в сфері фінансів, а відтак саме на Харківську обласну військову адміністрацію покладаються функції контролю за ефективністю використання фінансових ресурсів обласного бюджету, в тому числі при проведення публічних закупівель, а тому остання в даному випадку становитиме собою орган, уповноважений на виконання функцій захисту інтересів держави в розумінні Закону України «Про прокуратуру».
На підставі з ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, Харківська обласна прокуратура направила на адресу Харківської обласної військової адміністрації лист за № 51-1899-25 від 21.10.2025 щодо встановлених порушень законодавства під час виконання договірних відносин за проведеною закупівлею за бюджетні кошти. 
Під час розгляду справи, судом встановлено, що Харківська обласна військова адміністрація не вживала заходи щодо поновлення порушених прав, у тому числі. 
Таким чином, означене вище свідчить, що з боку Харківської обласної військової адміністрації було допущено нездійснення відповідного захисту - не пред`явлено до суду позов про визнання недійсним додаткових угод до договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, і застосування наслідків недійсності договору, а саме стягнення 106 603,35 грн, що суперечить інтересам держави.
Оскільки було порушено інтереси держави у бюджетній сфері та необхідністю їх комплексного захисту, а орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і будучи поінформованим про існування такого порушення, не здійснив захисту інтересів держави, у прокурора виникли підстави для представництва інтересів держави в особі Харківської обласної військової адміністрації шляхом пред`явлення даного позову, про що повідомлено позивача про прийняття прокурором рішення стосовно представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову листом від 02.02.2026 № 51-1901-25.
Як свідчить зміст позовної заяви, прокурор виконав вимоги статті 53 ГПК України та належним чином обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з позовом у межах даної справи.
Зазначене свідчить, по-перше про хибність заперечення другого відповідача з приводу порушення прокуратурою порядку здійснення представництва в цій справі, та по - друге про доведеність прокуратурою необхідності невідкладного захисту інтересів держави в особі Харківської обласної військової адміністрації в цій справі.
Прокурор зазначає, що внесення змін до договору в частині підвищення цін на електричну енергію здійснено з порушенням вимог законодавства.
Суд з цього приводу зазначає наступне.
У абзаці 2 частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 2 статті 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України). 
При цьому, відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За загальним правилом відповідно до статті 208 Цивільного кодексу України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 Цивільного кодексу України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За результатами надання правової оцінки умовам договору, господарський суд дійшов висновку, що укладений за результатами тендерної закупівлі договір № 1 від 01.01.2024 за своєю правовою природою є договором постачання електричної енергії споживачу. При цьому, договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним. Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначаються Законом України «Про публічні закупівлі». Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції (преамбула). 
Частиною 1 статті 2 цього Закону обумовлено, що до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать, зокрема юридичні особи, які є підприємствами, установами, організаціями (крім тих, які визначені у пунктах 1 і 2 цієї частини) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі, за наявності однієї з таких ознак: юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів; органи державної влади чи органи місцевого самоврядування або інші замовники володіють більшістю голосів у вищому органі управління юридичної особи; у статутному капіталі юридичної особи державна або комунальна частка акцій (часток, паїв) перевищує 50 відсотків.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об`єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Відповідно до частини 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
У пункті 7 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» законодавець передбачив таку підставу як зміна встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Вказане положення законодавства про публічні закупівлі є гнучким інструментом регулювання цін, серед іншого, і на товари паливно-енергетичної промисловості адже враховує динаміку ринку та ціноутворення у даній галузі. 
В силу пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції на момент укладення договору) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Тобто, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, у тому числі, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
При цьому суд зазначає, що з аналізу положень Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (стаття 651), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.
Згідно з частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами 3, 4 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, із системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Верховний Суд вказує у своїх висновках, що метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів (постанова Великої Палати Верховного суду № 922/2321/22 від 24.01.2024).
Згідно усталеної практики Верховного Суду постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (пункт 134 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19, пункт 5.46 Постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №924/674/21).
У постанові від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, прийнятій у подібних правовідносинах, Верховний Суд вже звертав увагу на сталу та послідовну позицію Верховного Суду, що будь-який покупець товару за звичайних умов не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір. Метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.
При цьому, Касаційний господарський суд неодноразово зазначав, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.
В той же час, відповідно до пункту 3-7 розділу X "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про публічні закупівлі" установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 затверджено особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" (далі - Особливості), на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування. Ці Особливості встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Пункт 19 Особливостей містить положення, відповідно до яких істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:
- погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення (підпункт 2 пункту 19);
- зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS, регульованих цін (тарифів), нормативів, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни (підпункт 7 пункту 19).
Отже, законодавець розрізнив такі підстави для зміни умов договору про закупівлю, як "погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку" та "зміна середньозважених цін на електроенергію на ринку на добу наперед" у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.
Як вже зазначалось, умови укладеного сторонами договору про закупівлю № 1 від 01.01.2024 ( додаток 3 "Порядок визначення та зміни ціни постачання електричної енергії"), передбачають, що фактична ціна поставки товару визначається щомісяця (розрахунковий період) після завершення розрахункового періоду та змінюється відповідно до зміни середньозваженої ціни на ринку на добу наперед, у відповідний розрахунковий період, в якому здійснюється оплата за товар. Тобто, до ціни за 1 кВт*год електроенергії вже включено суму, яка б покривала втрати постачальника у разі коливань на ринку електроенергії, а тому додаткове збільшення ціни на підставі даних сайту ДП "Оператор ринку" є безпідставним та надмірним. 
В той же час, другим відповідачем щомісячно змінювалась ціна на товар (електроенергію), з огляду на застосування, останнім формули визначення ціни за одиницю товару, вказаної у Додатку 3 до договору № 1 від 01.01.2024, із застосуванням, в тому числі, середньозваженої ціни на ринку на добу наперед. Проте, така вартість є більшою, ніж на 10 % від початково визначеної ціни та розрахована не з огляду на коливання цін на товар на ринку, а відповідно до формули з врахуванням інформації з сайту ДП "Оператор ринку". 
З приводу тверджень другого відповідача про те, що додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладені між сторонами відповідно до діючих як на час укладення основного договору так і на час їх підписання Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, то суд зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не передбачає внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі», а лише встановлює певні особливості щодо процедури здійснення публічних закупівель під час дії воєнного стану, (постанови Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №922/2595/23, від 01.10.2024 у справі № 918/779/23, від 21.11.2025 у справі №920/19/24).
Верховний Суд у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 також вказав на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
З огляду на зазначене, суд зазначає, що внаслідок укладення додаткових угод до договору № 1 від 01.01.2024 на ціну за 1 кВт/год електричної енергії збільшено на 12,35 % від первинної ціни, що суперечить чинному законодавству у сфері публічних закупівель, яке встановлює обмеження зміни ціни, визначеної первісним договором у розмірі 10 %.
Враховуючи висновок ВП ВС від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, де було зазначено: межа у 10% це сукупна межа на весь період дії договору, а не для кожної окремої угоди. У той же час, як свідчать матеріали справи, додатковими угодами договору ціну за одиницю товару збільшено на 12,35 % від ціни визначеної первісним договором, що перевищує встановлений законодавством 10% ліміт. 
Другим відповідачем не доведено під час розгляду цієї справи, що невнесення змін до договору в частині збільшення ціни на електричну енергію у спірні періоди, було б очевидно невигідним та збитковим для нього. 
Таким чином, необхідність внесення змін до договору № 1 від 01.01.2024, в частині зміни ціни за 1 кВт/год через зміну ціни ринку «на добу наперед», не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.
При цьому судом звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність відповідача, на момент підписання основного договору відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.
Оскільки сторонами (першим та другим відповідачами), всупереч інтересам держави, без будь-яких належних на те правових підстав, в порушення норм законодавства та положень укладеного договору, укладено спірні додаткові угоди до договору, якими збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації, вбачаються підстави для визнання недійсними вищенаведених додаткових угод до договору, на підставі яких неправомірно підвищено ціни на електричну енергію.
Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову. Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 27.11.2018 року у справі № 905/1227/17.
Згідно з частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання сторонами вказаних вимог є підставою для визнання недійсним правочину. 
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин, стаття 215 Цивільного кодексу України).
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (частини 1, 5 статті 216 Цивільного кодексу України).
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.10.2023 у справі № 908/722/20, від 29.08.2023 у справі № 909/635/22, від 27.06.2023 у справі № 916/97/21.
Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.05.2023 у справі № 906/743/21, від 03.08.2023 у справі № 909/654/19, від 19.10.2022 у справі № 912/278/21.
Ураховуючи викладене, оскільки додатковими угодами № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, підвищено ціну за одиницю товару на 12,35 % від ціни у договорі, що суперечить чинному законодавству у сфері публічних закупівель, яке встановлює обмеження у виді 10 %, суд вважає, що вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.
Оскільки зазначені додаткові угоди № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між позивачем та відповідачем щодо ціни електричної енергії, поставленої за договором, регулюються додатковою угодою № 7 від 11.06.2024, згідно з яким ціна за одиницю електричної енергії складає 8,3976144 за 1 кВт/год. 
Як свідчать матеріали справи, за договором № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, другим відповідачем було поставлено першому відповідачу електричної енергії в обсязі 111 300 кВт/год, а відтак, вартість поставленої відповідачем електричної енергії мала становити 882 943,27 грн. Проте, за вказаний обсяг спожитої електричної енергії другий відповідач отримав грошові кошти у сумі 989 546,62 грн.
Таким чином, грошові кошти в сумі 106 603,35 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Згідно із частиною 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Оскільки додаткові угоди № 8 від 10.07.2024, № 9, № 10 від 05.09.2024, № 11 від 14.10.2024, № 12 від 06.11.2024, № 13 від 12.12.2024, № 13.1 від 13.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, визнанні судом недійсними, а відтак, не породжують правових наслідків для учасників правовідносин, то підстава для оплати електричної енергії за встановленою у них ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України, у заявленому розмірі відповідач має повернути. 
Зазначеній висновки знаходять своє підтвердження у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, від 21.11.2025 у справі № 920/19/24.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог прокурора, тому вони підлягають задоволенню.
Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27.09.2001). 
Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України прокурору, за рахунок відповідачів, відшкодовується сума судового збору.
Керуючись статтями 1-5, 10-13, 20, 41-46, 49, 73-80, 86, 123, 129, 194-196, 201, 208-210, 217-220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд  

УХВАЛИВ:

1.Позов Керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації до відповідачів: перший відповідач – Державний заклад охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3», другий відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач», про визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення безпідставно сплачених коштів – задовольнити.
2.Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 10.07.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528).
3. Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 13.08.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528).
4. Визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 05.09.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528).
6. Визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 14.10.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528).
7. Визнати недійсною додаткову угоду № 12 від 06.11.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528).
8. Визнати недійсною додаткову угоду № 13 від 12.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528).
9. Визнати недійсною додаткову угоду № 13.1 від 13.12.2024 до Договору № 1 від 01.01.2024 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Державним закладом охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528).
10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528) на користь Харківської обласної військової адміністрації (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Сумська, будинок 64, код ЄДРПОУ 23912956) безпідставно сплачені кошти у сумі 106 603,35 (сто шість тисяч шістсот три гривні 35 копійок).
11. Стягнути з Державного закладу охорони здоров`я «Обласна туберкульозна лікарня № 3» (Україна, 61075, Харківська область, місто Харків, вулиця Пирогова, будинок 8, код ЄДРПОУ 01108194) на користь Харківської обласної прокуратури (Україна, 61050, місто Харків, вулиця Хмельницького, будинок 4; код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок №UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету – 0901010) судовий збір у розмірі 10 649,60 (десять тисяч шістсот сорок дев`ять гривень 60 копійок).
12. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаенерго постач» (Україна, 61002, Харківська область, місто Харків, вулиця Маршала Бажанова, будинок 21/23, код ЄДРПОУ 40464528) на користь Харківської обласної прокуратури (Україна, 61050, місто Харків, вулиця Хмельницького, будинок 4; код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок №UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету – 0901010) судовий збір у розмірі 10 649,60 (десять тисяч шістсот сорок дев`ять гривень 60 копійок).
Видати накази після набрання законної сили рішення суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "03" червня 2026 р. 

Суддя		В.С. Юрченко