Єдиний унікальний номер 725/3523/26 
Номер провадження 3/725/709/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 року   м.Чернівці 
Суддя Чернівецького районного суду м.Чернівців Федіна А.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 185-10, ч. 1 ст. 204-1 КУпАП громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - 

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 03.04.2026 року ЗхРУ №346087, 03.04.2026 року о 13 год. 00 хв. під час проведення оперативних заходів за додержанням прикордонного режиму та протидії незаконному перетину державного кордону в межах контрольованого прикордонного режиму та території залізничного вокзалу за адресою м.Чернівці, вул. Вокзальна, 38 представниками головного оперативно-розшукового відділу був виявлений та затриманий ОСОБА_1 за спробу незаконного перетинання державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. 
Згідно вказаного протоколу своїми діями ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги ст.ст. 9,12 Закону України «Про державний кордон України» за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. 
Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.04.2026 року ЗхРУ №346086, 03.04.2026 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий в ході проведення оперативних заходів за додержанням прикордонного режиму та протидії незаконному перетину державного кордону в межах контрольованого прикордонного режиму та території залізничного вокзалу за адресою м.Чернівці, вул. Вокзальна, 38 за вчинення злісної непокори законній вимозі військовослужбовців ДПСУ, а саме: вищевказаний громадянин на неодноразову вимогу пред`явити документи, що посвідчують його особу, в зухвалій формі відмовився та здійснив спробу втечі. 
Згідно вказаного протоколу своїми діями ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги ст. 34 Закону України «Про державний кордон України», п. 12 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України» за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП. 
У відповідності до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення у цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. 
Згідно вимог п. 6 Розділу ІІІ Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.
Таким чином, справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 204-1, ч. 1 ст. 185-10 КУпАП відносно ОСОБА_1 за вище вказаними протоколами слід об`єднати в одне провадження за єдиним унікальним номером – 725/3523/26. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча вважається належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 
Слід також зазначити, що інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі. 
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Враховуючи дані щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, дана справа може бути розглянута без його участі. 
З диспозиції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП вбачається, що остання передбачає відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. 
Диспозицією ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України. 
У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Слід звернути увагу на те, що окрім протоколів про адміністративне правопорушення та рапортів військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону, у матеріалах справи не містять будь-яких інших доказів відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, у зв`язку з чим слід зазначити наступне. 
Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. 
Слід також зазначити, що відповідно до правового висновку, сформованого Верховним судом у постанові по справі №524/4668/17, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Вказаний висновок за аналогією можна застосувати також і щодо рапорту  працівника прикордонного загону. 
Так, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.
Законом України «Про державний кордон України» передбачено, що державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України. 
Сам факт перебування ОСОБА_1 у м.Чернівці не може свідчити про те, що останній мав намір здійснити спробу незаконного перетинання державного кордону України як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Так, охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.
Пунктом восьмим Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1147 «Про прикордонний режим», передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають у контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в його межах на підставі документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі). 
Пунктом 12 ст. 20  Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право: вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України.
За наслідками розгляду справи належними та допустимими доказами не встановлено факту того, що ОСОБА_1 на не виконав вимогу прикордонників та вдався до втечі. 
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинуваченого у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. 
Наведені вище обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185-10 та ч. 1 ст. 204-1 КУпАП , оскільки його вина не доведена сукупністю належних та допустимих доказів. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.25,27,33,34,35, 283-285, 294, 204-1 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1, ч. 1 ст. 185-10 КУпАП – об`єднати в одне провадження за єдиним унікальним номером « 725/3523/26». 
Провадження по справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Федіна А. В.