Справа № 513/1369/25 
Провадження № 2/513/217/26 

Саратський районний суд Одеської області

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року Саратський районний суд Одеської області в складі: головуючої судді – Рязанової К.Ю., секретаря судового засідання Филипчук Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сарата Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 ,
у с т а н о в и в:
16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягнути з відповідача на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти як на повнолітню дитину, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення дитиною 23 років, так як відповідач, добровільно матеріальну допомогу їй не надає.
Свої вимоги мотивувала тим, від спільного шлюбу відповідач та позивач мають повнолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , зареєстрованого 19 жовтня 2007 року Сергіївською сільською радою Саратського району Одеської області, про що складено відповідний актовий запис за №6. Згідно із свідоцтвом про народження доньки – ОСОБА_3 , її батьком вказаний ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є відповідачем по даній справі. Відповідно до рішення Саратського районного суду Одеської області від 01 квітня 2016 року про стягнення аліментів на утримання дітей (справа №513/252/16-ц) відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання дочки до досягнення нею повноліття. На даний час, донька сторін – ОСОБА_4 досягла повноліття. 
Також, в позові зазначено, що донька сторін ОСОБА_3 , наразі є студенткою денної форми навчання спеціальності D1 облік і оподаткування Білгород-Дністровського економіко-правового фахового коледжу Полтавського університету економіки і торгівлі (дата початку здобуття освіти – 01 вересня 2025 року, а дата завершення здобуття освіти – 30 червня 2027 рік), в якому навчається за контрактом та стипендію не отримує.
Також, позивачка зазначає те, що Білгород-Дністровський економіко-правовий фаховий коледж Полтавського університету економіки і торгівлі, відповідно до укладеного договору, бере на себе зобов`язання здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою облік і оподаткування за спеціальністю D1 облік і оподаткування для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра, а оплата за освітні послуги покладаються на замовника ОСОБА_1 загальна вартість, яких за весь строк навчання становить – 39800,00 гривень.
Відповідно, на підставі укладеного договору про надання платних освітніх послуг, 25 серпня 2025 року позивачкою було сплачено кошти за І семестр навчання в сумі 9950,00 гривень.
Також, здобувачу освіти – ОСОБА_5 , було надане в строкове платне користування частину жилого приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 на умовах того, що законний представник зобов`язаний сплачувати плату за проживання мешканця ( ОСОБА_6 ), а саме: 900 грн 00 копійок за повний місяць, плату вносити за кожний семестр в сумі 4500 грн 00 копійок. Відповідно станом на дату подання позову позивачем сплачені кошті за І семестр проживання у гуртожитку в сумі 4500,00 гривень.
Додатково позивачка вказує, що їх спільна донька з відповідачем проживає з нею та перебуває на її утриманні, зазначаючи те, що для належного навчання в коледжі нею доньці було придбано відповідні підручники, навчальна література, канцелярські приладдя, необхідний одяг та взуття, для належних умов проживання доньки у гуртожитку придбані необхідні господарські товари, побутові речі, текстиль.
Позивач наголошує на тому, що їх доньці був наданий статус дитини (підлітка)-інваліда з дитинства у зв`язку з наявними проблемами зі станом здоров`я, посилаючись на обставини того, що донька ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям з народження та потребує постійного проходження лікування та відповідної підтримки стану здоров`я, що призводить до додаткового матеріального навантаження та постійною необхідністю забезпечення ліками, а вона, як мати не в змозі самостійно утримувати доньку та самостійно нести витрати пов`язані з навчанням і проживанням в гуртожитку в іншому місті, забезпечувати коштами на проїзд, харчуванням, забезпеченням ліками для підтримки стану здоров`я, оскільки на даний час – не працює, інших видів доходу не має. 
До досягнення донькою повноліття їй була призначена допомога на дитину з інвалідністю у сумі 2361,00 грн, яка покривала деякі витрати на її утримання, наразі нам необхідно буде продовжити статус особи з інвалідністю та пройти повторне оцінювання. Проте, у зв`язку з тим, що на її утриманні крім, повнолітньої доньки ОСОБА_3 є ще одна неповнолітня дитина, син – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання має тяжке матеріальне становище. 
Вважає, що оскільки їх з відповідачем дочка навчається на стаціонарі у коледжі на контракті, стипендії не отримує, ніякого джерела доходів не має, враховуючи те, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, інших дітей у нього не має, непрацездатних батька чи матері на його утриманні не перебуває, він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку – ОСОБА_3 , яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.
Отже, зважаючи на вищевикладене та на ті обставини, що після досягнення дочкою повноліття відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою, може працювати та отримувати дохід, а його частину віддати на утримання дитини, позивачка просить позовні вимоги задовільнити, якими стягнути з відповідача на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти як на повнолітню дитину, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше чим до досягнення дитиною 23 років та судові витрати, допустивши рішення до негайного виконання.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 16 жовтня 2025 року справу № 513/1369/25, передано для розгляду судді Миргород В.С.
Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області Миргород В.С. від 28 жовтня 2025 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 ; прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі №513/1369/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання; призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
23 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Каланжова Владислава Івановича, через систему «Електронний суд», надійшов відзив на позов, у якому останній зазначає те, що сторона відповідача частково визнає позов, не оспорюючи факт продовження навчання доньки відповідача. Проте, просить суд врахувати, що відповідач ОСОБА_2 продовжує сплачувати на молодшу дитину аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, ОСОБА_2 не має офіційного місця роботи та займається підробітками (працює за наймом, має мінливий дохід). Також, сторона відповідача звертає увагу суду на те, що інститут стягнення аліментів на період навчання, має забезпечувати саме навчання повнолітньої дитини, що вбачається з самої норми Сімейного кодексу України. Отже, критерієм стягнення аліментів на повнолітню дитину є доведення «потреба у матеріальній допомозі», а також наявність «можливостей батька надавати матеріальну допомогу». Сторона відповідача, що вартість проживання у гуртожитку становить 900 гривень щомісячно, а вартість навчання становить 9950, гривен за І семестр (якщо виявити вартість щомісячного навчання, то вартість одного місяця 1 658,33 грн), отже загалом вартість витрат на навчання за місяць становлять (900 + 1658,33) = 2558,33 грн – на двох батьків. В свою чергу, позивачка просить стягувати частку від доходів.
Також, представник відповідача зазначає, що у Білгород-Дністровському районі Одеської області середня заробітна плата за даними органу статистики становить 16000,00 гривень у 2025 році. Таким чином, частка буде становити 4000,00 гривень, що значно перевищує щомісячну суму (2558,33 грн.), яка покриває потреби дитини у навчанні.
Представник відповідача наголошує на тому, що мінімальний та максимальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений. Беручи до уваги, все вищевикладене, сторона відповідача звертає увагу суду, що частково погоджуючись із позовними вимогами, вважає справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, - аліменти у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частки від доходу платника. У разі, якщо ОСОБА_2 не буде працевлаштований, то 1/8 частка буде дорівнюватись 2000,00 гривень щомісячно, що буде відповідати меті аліментів саме у зв`язку навчання дитини.
На підставі рішення Вищої ради правосуддя № 206/0/15-26 від 12 лютого 2026 року суддя ОСОБА_8 звільнена з посади судді Саратського районного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Розпорядженням керівника апарату Саратського районного суду Одеської області № 36/26 від 16 лютого 2026 року справу передано на повторний автоматизований розподіл справ.
Відповідно до автоматичної системи документообігу, справу перерозподілено судді Саратського районного суду Одеської області Рязановій К.Ю.
Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області Рязанової К.Ю. від 17 лютого 2026 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про часта місце його проведення сповіщена належним чином, разом з позовом подано заяву про розгляд справи без її безпосередньої участі у судовому засіданні.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат – Каланжов Владислав Іванович, будучи належним чином та своєчасно сповіщеними про дату, час а місце проведення розгляду справи також не з`явилися. Станом на час розгляду справи по суті – заяв та клопотань до суду не надходило.
Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою – у судове засідання також не з`явилася, в матеріалах справи №513/1369/25 від останньої наявна заява про розгляд справи без її участі та в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 19 жовтня 2007 року Сергіївською сільською радою Саратського району Одеської області, на підставі актового запису №6. 
На теперішній час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виповнилось 18 років, що підтверджується копією паспорта громадянки України № НОМЕР_2 , виданого 19 листопада 2025 року, орган, що видав – 5118, УНЗР 20071009-07921. 
ОСОБА_3 , зареєстрована та проживає на адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої старостою села Сергіївка Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 03 травня 2022 року за вихідним №171.
На теперішній час ОСОБА_3 навчається у Білгород-Дністровському економіко-правовому фаховому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі за спеціальністю D1 облік і оподаткування, на денній формі навчання за контрактом та без стипендії, термін закінчення навчання 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою № 475 виданої від 13 жовтня 2025 року заступником тимчасово виконуючим обов`язки директора коледжу Наталею МІУС, яку сформовано на підставі наказу про зарахування від 08 серпня 2025 року № 40-к.
Також, в матеріалах справи наявна довідка про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти, яка сформована 08 серпня 2025 року об 13:17:10 годині за №685278 за відомостями, якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є здобувачем освіти в Білгород-Дністровському економіко-правовому фаховому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі, на денній формі навчання, код назви за спеціальності - D1 «Облік і оподаткування», з датою початку здобуття освіти – 01 вересня 2025 року і по дату закінчення здобуття навчання – по 30 червня 2027 року.
Відповідно справа містить і копію договору про надання платних освітніх послуг у Білгород-Дністровському економіко-правовому фаховому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі №182 від 11 серпня 2025 року (далі – Договір № 182 від 11 серпня 2025 року).
За положеннями Договору № 182 від 11 серпня 2025 року Білгород-Дністровський економіко-правовий фаховий коледж Полтавського університету економіки і торгівлі приватної форми власності в особі директорки коледжу ОСОБА_9 , яка діє на підставі Положення, вступник ОСОБА_3 , та законний представник ОСОБА_1 , з іншої сторони, уклали цей договір про надання освітніх послуг.
Відповідно договору №182 від 11 серпня 2025 року про надання платних освітніх послуг у Білгород-Дністровському економіко-правовому фаховому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі, 25 серпня 2025 року ОСОБА_1 сплачено грошові кошти за І семестр навчання ОСОБА_3 в сумі 9950,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції за №2.277355547.1 від 25 серпня 2025 року об 11 годині 47 хвилин, код документа 8388-9424-2253-5272. 
Згідно до наданої суду копії договору найму житлового приміщення в гуртожитку Білгород-Дністровському економіко-правовому фаховому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі №31 від 27 серпня 2025 року (далі – Договір №31 від 27 серпня 2025 року), здобувачу освіти – ОСОБА_3 , було надане в строкове платне користування частину жилого приміщення гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами Договору №31 від 27 серпня 2025 року, законний представник зобов`язаний сплачувати плату за проживання мешканця ( ОСОБА_6 ), а саме: 900 гривень за повний місяць, плату вносити за кожний семестр в сумі 4500,00 гривень. 
За копією платіжної інструкції №2.280836439.1, код документа 8389-1538-7229-4225 від 27 серпня 2025 року, ОСОБА_1 , внесена оплата в сумі 4500,00 гривень за Договором №31 від 27 серпня 2025 року.
Таким чином, судом встановлено ОСОБА_3 , у зв`язку з навчанням не працює, а тому потребує матеріальної допомоги на період свого навчання.
Витрат на утримання доньки у зв`язку з її навчанням відповідач ОСОБА_2 не несе, оскільки наявні в матеріалах квитанції, свідчать проте, що оплата за навчання ОСОБА_3 здійснюється матір`ю – ОСОБА_1 .
Зазначені обставини підтверджуються і іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Так, при визначенні розміру аліментів, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов`язок утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до таких висновків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Звертаючись до суду з позовною заявою ОСОБА_1 зазначила, що її донька – ОСОБА_3 є повнолітньою особою та навчається Білгород-Дністровському економіко-правовому фаховому коледжі Полтавського університету економіки і торгівлі, на денній формі навчання за контрактом, що крім іншого, потребує значних коштів.
Також, судом враховано і копію наданого медичного висновку №37/23 від 15 серпня 2023 року на дитину (підлітка)-інваліда з дитинства у віці до 16 років, та копію наданої виписки №77190 із медичної картки амбулаторного хворого, форми 027/о, згідно яких ОСОБА_3 було надано статус дитини (підлітка) - інваліда з дитинства у зв`язку з наявними проблемами зі станом здоров`я.
Зважаючи на викладене, враховуючи те, що утримання дитини, яка продовжує навчання, згідно чинного законодавства є обов`язком відповідача, дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі, ніде не працює, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є обґрунтованими.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд враховує таке.
Відповідач сплачує аліменти на утримання сина – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією рішення Саратського районного суду Одеської області від 01 квітня 2016 року по справі № 513/252/16-ц та копією виконавчого листа виданого Саратським районним судом Одеської області, виданого по справі № 513/252/16-ц про стягнення аліментів на утримання дітей, якими суд вирішив: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродження с. Сергіївка Саратського району Одеської області, паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області 16 січня 1997 року, проживаючого по АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області 07 вересня 2007 року, проживаючої в АДРЕСА_4 , аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 16 березня 2016 року і до повноліття найстаршої дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого по 600 (шістсот) гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_10 , його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 . 
Також, судом враховано надані позивачкою докази, які відображають її реальний фінансовий стан, а саме копією довідки форми ОК-5, відповідно до якої ОСОБА_1 – не працює, доходу не має.
Між тим, судом враховується рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини.
Також суд враховує те, відповідач є дієздатною особою, маючи задовільний стан здоров`я, оскільки не довів протилежне, цілком може надавати своїй повнолітній донці матеріальну допомогу та в свою чергу повністю не відмовляється від заявлених позовних вимог.
Суд враховує необхідність у матеріальній допомозі повнолітньої дитини, в тому числі і оплати на навчання, на транспорт, потреби у належному харчуванні та інше; враховує, що відповідач, як батько має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці.
Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення нею навчання, в Білгород-Дністровський економіко-правовий фаховий коледж Полтавського університету економіки і торгівлі, але не пізніше чим до досягнення нею 23-х річного віку.
Такий розмір аліментів на думку суду враховує потреби на матеріальне забезпечення доньки, а також потреби самого відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позивач звернувся до суду з позовом 16 жовтня 2025 року, тому суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, стягувати аліменти з дати пред`явлення позову, а саме з 16 жовтня 2025 року.
Згідно з ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.
На підставі ст.141, 182, 191, 198-201 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 18, 19, 76-81, 95, 247, 258-259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 16 жовтня 2025 року та до закінчення нею навчання в Білгород-Дністровський економіко-правовий фаховий коледж Полтавського університету економіки і торгівлі, але не пізніше чим до досягнення нею 23-х річного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 , судовий збір на користь держави у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Решту позовних вимог лишити без задоволення.
Допустити негайне виконання рішення у межах суми аліментів за один місяць відповідно до ст. 430 ЦПК України.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини – протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 07 вересня 2007 року, Саратським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Представник відповідача: Каланжов Владислав Іванович, РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: Білгород-Дністровський район Одеської області, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №002903, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 16 листопада 2016 року №52 та ордеру на надання павичої допомоги серії ВН №1615254 від 16 грудня 2025 року.
Третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянки України № НОМЕР_2 , виданого 19 листопада 2025 року, орган, що видав – 5118, УНЗР 20071009-07921, РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст виготовлено та підписано суддею 27 травня 2026 року. 

Суддя К. Ю. Рязанова