Справа № 536/194/26
Провадження № 2/536/678/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 травня 2026 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Реки А.С.,
за участі секретаря судового засідання Черненко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про звільнення від сплати аліментів,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Циганкової І.І.,

Встановив:
ОСОБА_1  звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі заочного рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2012 року по справі №1614/3064/12 ОСОБА_1 сплачуються аліменти ОСОБА_2 на утримання дітей, водночас сплачені позивачем аліменти витрачаються не за цільовим призначенням, зокрема на поповнення мобільного телефону матері відповідачки. Окрім того, ОСОБА_2 вже 12 років не виконує рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2014 у справі №752/13907/13-ц за його позовом до неї про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, зокрема відповідачка не надає дітей для спільного відпочинку і не забезпечує побачення з дітьми в порядку визначеному цим рішенням під різними приводами, він позбавлений можливості бачитись і вільно спілкуватись з дітьми та приймати участь в їх вихованні. Також позивач зазначає про те, що державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції через упереджене ставлення та особисту неприязнь до позивача належним чином не виконує свої посадові обов`язки, а саме не зараховує сплачені ОСОБА_1 аліменти по вказаним реквізитам у заяві ОСОБА_2 від 28.05.2019 та неправомірно нараховує йому заборгованість. Позивач зазначає, що він був протиправно позбавлений заробітку (доходу) ( ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав та інтересів з даних підстав звернувся до адміністративного суду), у зв`язку з чим має скрутний матеріальний стан у військовий час. Також останнім часом він та його батьки, які потребують його допомоги, хворіють, що потребує значних коштів на лікування, а також потребує його утримання малолітня донька, яка народилась у вересні 2025 року. Враховуючи вищевикладене, позивач просить звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2012 року по справі №1614/3064/12.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 лютого 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Залучено як третю особу Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Спільні із позивачем діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повністю перебувають на утриманні позивачки, водночас сплачені ОСОБА_1 аліменти у розмірі 952,80 грн. об`єктивно не можуть забезпечити утримання двох дітей шкільного віку. У 2023 році відповідачка на прохання позивача надала письмове підтвердження про відсутність претензій щодо сплати аліментів станом на 28.04.2023, оскільки ОСОБА_1 зазначав, що має скрутне матеріальне становище. В той же час 21.01.2024 позивач надсилав фотографії та відео з відпочинку у Буковелі їхній доньці ОСОБА_4 , що свідчить про наявність у позивача матеріальних можливостей та спростовують твердження про неможливість належного виконання ним обов`язку зі сплати аліментів. Позивач посилається на необхідність утримання хворих батьків та малолітньої дитини, однак такі обставини самі по собі не звільняють його від обов`язку утримувати своїх дітей. ОСОБА_2 зазначає, що самостійно фактично утримує двох дітей старшого шкільного віку, її батьки також мають проблеми зі здоров`ям, однак це не звільняє її від виконання батьківських обов`язків. Окрім того, позивач щорічно подає декларації, у яких зазначає про наявність нерухомого майна, транспортних засобів, цінних паперів та інших активів, що свідчить про наявність у нього матеріальних можливостей для виконання обов`язку щодо утримання дітей.
В провадження суду надійшла від позивача ОСОБА_1 відповідь на відзив, у якому позивач заперечує щодо доводів відповідачки з огляду на те, що ОСОБА_2 отримує від нього щомісяця аліменти на утримання дітей і при цьому перешкоджає у спілкуванні та вихованні дітей, не зважає на складні життєві обставини, які склались у нього зв`язку із втратою заробітку через незаконне усунення від виконання обов`язків присяжного Києво-Святошинського районного суду Київської області, тривалого розгляду в адміністративних судах позовів з даного приводу, його погіршення здоров`я та його батьків. Твердежння відповідачки щодо його відпочинку у Буковелі не відповідають дійсності, ця обставина була три роки назад, ІНФОРМАЦІЯ_3 , туди його запросила на святкування іменин ОСОБА_6 , яка й оплатила їх перебування там. Він також хотів запросити своїх дітей під час зимових канікул на відпочинок, однак ОСОБА_2 не надає йому дітей вже 12 років. Посилання відповідачки на наявність нерухомого майна не відповідає дійсності, оскільки квартиру йому допомогли придбати батьки, наявний транспортний засіб був пошкоджений під час обстрілів, а цінні папери не приносять жодного доходу. ОСОБА_2 у відзиві посилається на ст. 192 Сімейного кодексу України, в той же час вимоги позивача щодо звільнення його від сплати аліментів обґрунтовані на підставі ст. 273 СК України.
Представник відповідачки надала письмові пояснення та просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що стаття 273 СК України, на яку посилається позивач, не розповсюджується на батьків, які за рішенням суду платять аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, а також позивач підтверджує, що діти проживають з відповідачкою, однак не вказує підстав зазначених у статті 188 та 190 СК України.
Позивач надав письмові пояснення, у яких підтримує свої позовні вимоги з підстав викладені раніше, а також зазначає, що помилковими є припущення представника відповідачки, що ст.273 Сімейного кодексу України не розповсюджується на батьків, які за рішенням суду платять аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, не надано доказів, що ОСОБА_2 не може самостійно забезпечити рівень життя дітям, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, маючи особисто у власності квартири в м. Києві та м. Кременчуці і мешкаючи у будинку в с. Ялинці, Кременчуцького району, Полтавської області. Наголошує, що у нього, як у батька, фактично немає прав щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , його права щодо дітей порушуються ОСОБА_2 практично 14 років. У нього є лише обов`язки по сплаті аліментів ОСОБА_2 на утримання налаштованих нею дітей проти позивача, у вихованні яких протиправно позбавлений можливості приймати участь. Вважає, що лише після звільнення його судом від аліментів за вказаних обставин, відповідачка почне забезпечувати його побачення з дітьми та імовірно наддасть дітей для спільного відпочинку з метою отримання від нього коштів на утримання дітей після його одужання. У випадку покращення складних життєвих обставин, які склались на даний час у позивача, здоров`я, поновлення його порушених прав і законних інтересів судом, коли діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 будуть спілкуватись і бачитись з ним, позивач матиме можливість приймати участь у їхньому вихованні, проводити спільний відпочинок у визначеному судом порядку, отримуючи доходи відповідно він зможе і буде вже безпосередньо їх утримувати.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та зазначив, що відповідачка не виконує рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2014 та не надає йому дітей. У нього відсутній дохід, оскільки не сплачується винагорода за виконання обов`язків присяжного, він перебуває на обліку у Центрі зайнятості, однак допомоги не отримує. У зв`язку з неправомірними діями державних виконавців, які не зараховують аліменти через відсутність призначення платежу, на його рахунки накладені арешти та штрафи. Також відповідачка неправомірно використовує аліменти, які він сплачує на утримання дітей, а саме для поповнення мобільного рахунку своєї матері. Окрім того, відповідачка має у власності дві квартири. Наголосив, що на його утриманні перебуває дитина, якій менше року, та мати, яка має незадовільний стан здоров`я. Зазначив, що має ще брата і сестру, однак не знає чи надають вони допомогу матері. Квартиру, яка перебуває у його власності, була придбана батьками, транспортний засіб був пошкоджений внаслідок обстрілів та він продав автомобіль як металобрухт. Останній час він має незадовільний стан здоров`я та витрачає значні кошти на обстеження та лікування, групи інвалідності йому не встановлено. 
Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Циганкова І.І. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, обґрунтувавши доводи викладеним у відзові на позов.
Третя особа Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України уповноваженого представника в судове засідання не направив, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки не повідомив.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що позивач є її цивільним чоловіком, який хоче брати участь у вихованні своїх дітей, однак його колишня дружина перешкоджає в цьому. Позивач просить звільнити його від сплати аліментів також з огляду на те, що у них народилась дитина та її чоловік допомагає своїй матері. Зазначила, що у 2024 році їздила із позивачем навідувати його дітей, у школі було святкування та син ОСОБА_7 зрадів йому, а донька ховалась від батька. З метою уникнення спілкування дітей із батьком відповідачка вела їх іншою дорогою та всіляко обмежувала їх контакт. Потім відповідачка телефонувала ОСОБА_1 та казала, щоб останній приїхав до дітей, однак коли позивач приїжджав, то не надавала йому бачитися із дітьми. Щодо відпочинку у Буковелі зазначила, що дана поїздка була за її рахунок, вона запросила туди свого чоловіка та не була проти приїзду його дітей. На даний час бюджет їх родини складається з доходів свідка. На думку свідка, відповідачка натякає на її кошти, коли зазначає, що в родині позивача є кошти. Через обмеження позивача у праві керування транспортними засобами, їх родина не може користуватися автомобілем, що ускладнює відвідування медичних закладів з малолітньою дитиною та відвідування матері позивача. Зазначила, що у 2025 році вона та позивач захворіли, та мають незадовільний стан здоров`я. Також, вона перераховувала позивачу грошові кошти на продукти харчування та інші необхідні витрати. 
Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, виданих повторно серії НОМЕР_1 від 01 лютого 2013 року, серії НОМЕР_2 від 01 лютого 2013 року (а.с.96-97).
Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1\3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.12.2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.237).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом від 03 лютого 2026 року, за період з січня 2025 року по грудень 2025 року загальний розмір доходів ОСОБА_1 складає 5987,24 грн. (а.с.51).
Згідно довідки від 15 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 зареєстрований як безробітний у Бучанській філії Київського обласного центру зайнятості з 01 березня 2023 року та його дохід за період з 01 березня 2023 року по 15 жовтня 2025 року складає 0,00 грн. (а.с.53). 
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 27 вересня 2025 року, батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 (а.с.6).
На підтвердження свого незадовільного стану здоров`я та незадовільного стану здоров`я батьків позивач надає консультаційний висновок спеціаліста від 23 квітня 2025 року, від 01 травня 2025 року, від 07 травня 2025 року, довідку від 21 травня 2025 року, консультаційний висновок спеціаліста від 17 жовтня 2025 року, довідку від 23 січня 2026 року, консультаційний висновок спеціаліста від 17 жовтня 2025 року, висновок від 15 жовтня 2025 року, виписку із медичної карти № 849, довідку від 21 травня 2025 року, квитанції про оплату ліків, довідку про медичні дослідження, консультаційний висновок, консультаційний висновок лікаря від 20 грудня 2025 року, довідку від 27 лютого 2026 року, 02 березня 2026 року, огляд від 15 жовтня 2025 року, дослідження, довідку від 02 березня 2026 року, довідку від 09 березня 2026 року, виписку №826 із медичної карти від 09 березня 2026 року, консультаційний лист від 14 травня 2025 року, консультаційний висновок спеціаліста від 31 грудня 2024 року, 02,06,10,16,20 січня 2025 року, довідку від 24 березня 2026 року (а.с.13-20,74,75,78-82,118,120-123,125-127,131-133,153-159,174).
Також на підтвердження нецільового використання аліментів позивач надає квитанцію про перерахування коштів у розмірі 102,00 грн. (а.с.48).
Судом було досліджено лист Служби у справах дітей Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації від 29 грудня 2012 року про відмову ОСОБА_2 у задоволенні звернення щодо зняття малолітніх з реєстраційного обліку місця проживання (а.с.7);
копію ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2013 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору (а.с.8);
лист ОСОБА_1 від 08 травня 2025 року ОСОБА_2 з вимогою про виконання рішення суду (а.с.10);
лист ЄСПЛ про отримання листа ОСОБА_1 (а.с.12);
листування у месенжері між позивачем та відповідачкою з приводу побачень з дітьми (а.с.23-26,39,42,43,168) та листування між позивачем та дітьми (а.с.27-37,40,44-47,98-99,169-173);
заяву ОСОБА_2 про зміну реквізитів для сплати аліментів (а.с.41);
постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року про розгляд скарги ОСОБА_1 на бездіяльність виконавчої служби (а.с.117);
довідку Відділу обслуговування громадян №5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у м. Києві про призначення ОСОБА_9 з 01.09.2025 року по 30.09.2028 року допомоги при народженні дитини, яка станом на 20.02.2026 року не надійшла (а.с.119);
пояснення ОСОБА_10 про оплату аліментів від 26 квітня 2023 року(а.с.152);
лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та копію свідоцтва про його смерть (а.с.175-176, 201);
заяви ОСОБА_12 від 09.014.2026 та ОСОБА_9 від 11.04.2026 про перерахування грошових коштів ОСОБА_1 (а.с. 211, 212);
рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2014 року про часткове задоволення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні(а.с.238-239);
ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2025 року про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби (а.с.240-244) та постанову Київського апеляційного суду від 17 лютого 2026 року про зміну мотивувальної частини вищевказаної ухвали (а.с.245-251).
Сторона відповідачки надала виписку АТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку ОСОБА_2 за період з 01 червня 2023 року по 03 березня 2026 року, з якої вбачається щомісячна сплата аліментів ОСОБА_1 (а.с.88-91), декларацію про доходи ОСОБА_1 (а.с.92-95), заяву ОСОБА_2 про відсутність заборгованості по аліментам ОСОБА_1 станом на 28.04.2023 року (а.с.100).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
У відповідності до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дітей, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дітей з метою забезпечення достатнього матеріального рівня їх життя. 
Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він має незадовільний стан здоров`я та не може забезпечити сплату аліментів на дітей у встановленому судом розмірі.
У зв`язку з цим суд зазначає, що наявність у позивача незадовільного стану здоров`я не є беззаперечним доказом неможливості у зв`язку з цим сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому вказана обставина не може слугувати підставою для звільнення від сплати аліментів. Позивач є працездатною особою, група інвалідности чи інші обмеження відносно нього не встановлені. 
Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 (провадження № 61-6611св22) зазначив, що відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.
Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей.
За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.
Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Позивач стверджує, що сплачені ним аліменти витрачаються відповідачкою не за цільовим призначенням. 
Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Порушуючи питання про звільнення від стягнення аліментів на утримання дітей, позивач не надає суду належних та допустимих доказів використання відповідачкою коштів не за цільовим призначенням.
Так квитанція про зарахування коштів у розмірі 102 грн. як оплати на поповнення рахунку за телефонний зв`язок, за відсутності інших доказів, не є достатнім доказом нецільового використання сплачених позивачем аліментів на утримання дітей.
Також, посилання позивача на невиконання відповідачкою рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2014 у справі №752/13907/13-ц щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні та неправомірні, на його думку, дії державних виконавців Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України як на обставини, що мають істотне значення для звільнення від сплати аліментів, не є предметом цього спору та знаходяться поза межами предмету позову у вказаній цивільній справі, адже вказані питання можуть бути вирішені шляхом звернення до суду із відповідними скаргами у порядку судового контролю за виконанням судових рішень. 
Перебування на утриманні позивача малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та матері, яка потребує допомоги, не є виключними обставинами того, що позивача слід звільнити від обов`язку сплачувати аліменти на утримання його неповнолітніх дітей.
Крім того, суд зауважує, що законом передбачені інші, крім звільнення від сплати аліментів, альтернативи (як то зменшення розміру аліментів) у зв`язку зі зміною матеріального стану або погіршення стану здоров`я для встановлення справедливої рівноваги між дотримання інтересів дітей та платника аліментів, передбачених Сімейним кодексом України. Однак, позивач вимогу про зменшення розміру аліментів не заявляв, отже ці обставини не можуть бути предметом розгляду суду.
Таким чином, належних та достатніх доказів того, що позивача слід звільнити від обов`язку сплачувати аліменти на утримання його неповнолітніх дітей суду не надано.
Суд наголошує, що звільнення від сплати аліментів, без наявних на те підстав, призведе в першу чергу до порушення прав та інтересів дітей, тому суд має враховувати, щоб обставини, які зазначені як підстава для звільнення від сплати аліментів, були дійсно вагомими. 
При вирішенні даного спору суд насамперед враховує його наслідки для неповнолітніх дітей та виходить із захисту їхніх інтересів, оскільки діти повинні перебувати у рівних умовах щодо матеріального забезпечення, яке мають надавати обидва зі батьків дітей.
З огляду на обставини справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що позивач не довів, що виникли обставини, які зумовлюють звільнення від сплати ним аліментів на користь відповідачки у розумінні статті 273 СК України, та з врахуванням викладеного відсутні підстави для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 150, 180, 181, 192, 197, 273 СК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про звільнення від сплати аліментів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування учасників процесу:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа - Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код ЄДРПОУ 34903037, місцезнаходження: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, буд.86.

Суддя	А. С. Река