ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/3699/25 Головуючий суддя І інстанції Паляничко Д. Г.
Провадження № 22-ц/818/2595/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Волкова Валентина Геннадійовича на рішення Індустріального районного суду м.Харкова від 24 грудня 2025 року у справі №644/3699/25 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі – АТ «А-БАНК»), в особі представника Шкапенка Олександра Віталійовича, який діє на підставі довіреності №22908652-К-Н-О від 23.01.2024, звернулося до Індустріального районного суду м.Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101710157589572 від 11.03.2024 у сумі 41 186,13 грн, а також судового збору, сплаченого за подання позову, у розмірі 2 422,40 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 11.03.2024 ОСОБА_1  приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», у зв`язку з чим між сторонами було укладено кредитний договір №АВН0СТ155101710157589572, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 100 000,00 грн строком на 12 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75 % річних.
Як зазначено у позові, станом на 27.04.2025 заборгованість ОСОБА_1 за цим кредитним договором становить 41 186,13 грн, з яких: 33 133,61 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4 526,59 грн – загальний залишок заборгованості за процентами; 3 525,93 грн – загальний залишок заборгованості за пенею, що стало підставою звернення до суду.

Рішенням Індустріального районного суду м.Харкова від 24 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101710157589572 від 11.03.2024 у сумі 37 660,20 грн, з яких: 33 133,61 грн – заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 4 526,59 грн – заборгованість за процентами.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-БАНК» судовий збір у сумі 2 214,80 грн.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача – адвокат Волков В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Індустріального районного суду м.Харкова від 24 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн, покласти на позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з істотним порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.83 ЦПК України, оскільки прийняв та врахував докази, подані позивачем після звернення до суду з позовом. Зокрема, виписка по картковому рахунку, яка є одним із ключових доказів у справі, була подана позивачем після спливу встановлених процесуальних строків під приводом помилки працівників банку.
На думку представника, такі причини не є поважними, оскільки позов було подано через підсистему «Електронний суд», яка дозволяє перевірити перелік доданих документів під час подання позовної заяви. Крім того, позивач зазначав, що подав усі наявні у нього докази, а спірні документи були надані лише після отримання відзиву, в якому відповідач звернув увагу на недоліки доказової бази позивача.
У зв`язку з цим вважає, що суд безпідставно поновив позивачу строк на подання доказів та неправомірно прийняв їх до розгляду.
Наголошує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що позивач зазначив у додатках до позовної заяви виписку по рахунку, проте фактично подав інший документ – виписку по кредиту. На думку апелянта, належну виписку по рахунку було подано лише після подання відзиву з метою усунення недоліків доказової бази, а тому суд безпідставно прийняв цей доказ до розгляду.
Вказує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність між сторонами договірних правовідносин, не врахувавши заперечення відповідача щодо факту укладення спірного договору. На підтвердження своєї позиції посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що відсутність волевиявлення сторони на укладення правочину свідчить про його невчинення, а заперечення факту укладення договору є належним способом захисту без необхідності пред`явлення зустрічного позову.
Також не погоджується з оцінкою судом доказів щодо підписання спірного договору. Зазначає, що в мотивувальній частині рішення суд дійшов суперечливих висновків стосовно виду електронного підпису, вказавши як на простий електронний підпис, так і на кваліфікований електронний підпис, хоча з наданого позивачем протоколу вбачається, що підпис визначений як удосконалений електронний підпис.
Крім того, вважає, що сам по собі факт підписання відповідачем анкети-заяви у 2023 році у межах правовідносин із банком не підтверджує підписання договору «Швидка готівка» у 2024 році. Також зазначає, що протокол створення та перевірки електронного підпису сформований позивачем та датований днем подання позову, а тому не може беззаперечно підтверджувати факт укладення договору. На думку представника, суд безпідставно визнав цей документ належним доказом, не дослідивши оригінал електронного документа та обмежившись його паперовою копією.
Посилається на правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду щодо договорів приєднання, відповідно до яких банк зобов`язаний довести, що на момент укладення договору споживач був ознайомлений саме з тими умовами, на які посилається кредитодавець. На думку представника, матеріали справи не містять належних доказів того, що відповідач був ознайомлений та погодився саме з умовами спірного кредитного договору «Швидка готівка» від 11.03.2024. У зв`язку з цим посилання позивача на анкету-заяву, підписану у 2023 році в межах інших правовідносин із банком, не може вважатися належним доказом укладення спірного договору та погодження його умов.

Крім того, від представника АТ «А-БАНК» Россохи О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, поданої відповідачем, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що відповідач, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», підтвердив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, приєднався до них і взяв на себе зобов`язання надалі регулярно ознайомлюватися зі змінами до Умов та Правил, розміщеними на офіційному сайті банку.
Вказує, що Договір (Заява) про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101710157589572 від 11.03.2024, який містить усі істотні умови, зокрема розмір процентної ставки, підписаний відповідачем електронним підписом, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК» (Заяві про погодження використання електронного підпису).
Пояснює, що погодження щодо використання електронного підпису було досягнуто під час ідентифікації та верифікації клієнта при його первинному зверненні до банку. Електронний підпис є аналогом власноручного підпису відповідача. Додана до позову виписка за рахунком відповідача підтверджує виконання ним умов договору шляхом здійснення платежів.
Зазначає, що надані позивачем виписки за рахунками позичальника відповідають вимогам законодавства України та містять усі необхідні реквізити, а відтак є належними та допустимими доказами у справі. Виписки за рахунками та розрахунок заборгованості підтверджують тривале виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором і користування кредитними коштами, що свідчить про отримання ним кредиту та наявність заборгованості. Крім того, на підтвердження перерахування кредитних коштів до позовної заяви було додано меморіальний ордер із зазначенням суми кредиту, перерахованої відповідачу. Тому доводи відповідача про відсутність таких доказів є безпідставними.
Крім того, з огляду на те, що меморіальний ордер був сформований з електронного архіву банку, він не містить відповідних позначок. Додатково надається меморіальний ордер, належним чином підписаний банком.
Також звертає увагу, що в Заяві клієнта №ABH0CT155101710157589572 від 11.03.2024 зазначено номер картки відповідача, на яку були зараховані кредитні кошти. Додатково надається виписка за карткою № НОМЕР_1 , яка підтверджує як надходження кредитних коштів, так і їх подальше використання відповідачем. На підтвердження зарахування кредитних коштів на вказану картку також надається меморіальний ордер. Крім того, примірник кредитного договору «Швидка готівка» №ABH0CT155101710157589572 від 11.03.2024, відповідно до умов укладеного договору, був отриманий відповідачем.
Разом з цим просить врахувати, що заборона на нарахування пені поширюється виключно на договори споживчого кредиту, укладені до 24.01.2024 включно. Оскільки кредитний договір у даній справі укладено 11.03.2024, нарахування пені здійснено правомірно, а заперечення відповідача з цього приводу є необґрунтованими.

У відповіді на відзив представник відповідача просить суд відмовити АТ «А-БАНК» у прийнятті та долученні до матеріалів справи доказів, поданих разом із відзивом на апеляційну скаргу, а саме меморіальних ордерів та виписки з карткового рахунку, а також не враховувати зазначені документи під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.
Свої заперечення обґрунтовує тим, що зазначені документи не подавалися до суду першої інстанції та не були предметом його дослідження, а також посилається на порушення порядку і строків подання доказів, безпідставність прийняття нових доказів на стадії апеляційного перегляду та неналежність і дефектність поданого меморіального ордера.

Частинами 1 та 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст.367, 368 ЦПК України, дослідила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги, відзиву та відповіді на відзив, та вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.

Згідно з ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із встановленого факту укладення між відповідачем та АТ «А-Банк» кредитного договору. Також суд зазначив, що АТ «А-Банк» виконало свої зобов`язання за Договором №ABH0CT155101710157589572 від 11.03.2024 у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах Договору.
Крім того, суд встановив, що відповідач не виконав свої зобов`язання, а тому має заборгованість перед АТ «А-Банк» у загальному розмірі 37 660,20 грн, з яких: 33 133,61 грн – заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 4 526,59 грн – заборгованість за процентами.
При цьому суд відмовив у стягненні заборгованості за пенею в розмірі 3 525,93 грн, з огляду на неправомірне нарахування позивачем штрафних санкцій усупереч п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та Закону України «Про споживче кредитування», оскільки неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами і які були нараховані починаючи з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання або часткове виконання) зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. Такий висновок є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам і доводами апеляційної скарги не спростований.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом або не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що 24.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» і підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», у якій, шляхом проставляння підпису, погодився з тим, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, Умовами користування, Основними умовами обслуговування та кредитування, які містяться в рекламному буклеті, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з Договором про надання банком послуг до його укладення і погодився з його умовами; екземпляр Договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку: www.a-bank.com.ua.
24.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» із заявою щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та просив відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на таких умовах:
1. Вид послуги – відкриття, обслуговування та кредитування поточного рахунку.
3. Вид кредиту – кредитний ліміт на поточний рахунок. 
4. Тип кредиту – кредитування рахунку. 
5. Мета отримання кредиту – споживчі цілі. 
6. Пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001 %. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4 % на місяць. 
7. Строк кредитування (строк дії кредитної лінії) – 240 місяців. 
8. Порядок погашення – щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4 % від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит.
9. У випадку порушення клієнтом будь-якого із грошових зобов`язань, до клієнта застосовуються штрафні санкції.
10. Кредит надається клієнту відповідно до Тарифів, які розміщуються на веб-сайт банку у розділі «Картки».
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , будучи клієнтом банку, що не заперечувалося представником відповідача під час судового розгляду справи, 11.03.2024 звернуся до АТ «А-Банк» із заявою про надання йому кредиту за послугою «Швидка готівка» №ABH0CT155101710157589572 на таких умовах: 
1. Вид кредиту – послуга «Швидка готівка».
2. Тип кредиту – кредит строковий. 
3. Мета отримання кредиту – придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг. 
4. Сума кредиту – 100 000 грн. 
5. Строк кредиту – 12 місяців з 11.03.2024 по 10.03.2025 включно. 
6. Процентна ставка (фіксована) – 75 % на рік. 
7. Розмір щомісячного платежу – 12 170,50 грн. 
8. Платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту №5169155121092314. 
9. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 146 046,03 грн.
11. У випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу.
Суд взяв до уваги, що умови кредитування, зазначені в Заяві про надання послуги «Швидка готівка», тотожні умовам, які зазначені у Паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка» від 11.03.2024.
Пункт 17 Умов кредитного договору свідчить про те, що клієнт підтверджує та погоджується, що:
- до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб сайті та доступна за посиланням: www.a bank.com.ua, в повному об`ємі відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»;
- зміни до Договору, в т.ч. щодо розміру комісій, тарифів, загальних витрат та вартості супровідних послуг, можуть бути внесені за згодою сторін в порядку та на умовах, визначених у Договорі;
- надав згоду та доручив АТ «А-БАНК» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у банку, без додаткових розпоряджень, з метою погашення будь-яких грошових зобов`язань перед банком, що випливають із цього або інших договорів, укладених між сторонами. Також клієнт надав згоду на здійснення банком відповідних платіжних операцій у процесі виконання такого доручення;
- ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку: www.a-bank.com.ua, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Отримав їх примірники, ознайомився з їх змістом, умови є зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення;
- погодився на отримання примірника Договору шляхом його надсилання на електронну адресу або, за її відсутності, через SMS-повідомлення у вигляді гіперпосилання для самостійного завантаження. Також визначено, що заява може бути підписана клієнтом як власноручно на паперовому носії, так і цифровим власноручним підписом або простим чи удосконаленим електронним підписом у дистанційних каналах обслуговування банку.
ОСОБА_1 підписав Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101710157589572 від 11.03.2024 та Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» кваліфікованим електронним підписом за допомогою відкритого ключа 03594fe60b0b04e2e7f5460d03c6e9322fefd092 e1486032b52438a6b92260ec22, на підтвердження цього позивачем надано Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.
Кредитні кошти у сумі 100 000,00 грн були перераховані відповідачу 11.03.2024 на рахунок НОМЕР_3 , на підтвердження цього позивачем надано меморіальний ордер №TR.35716159.38478.65455, згідно з яким у графі «Призначення платежу» зазначено: видача кредиту згідно з Договором №ABH0CT155101710157589572 від 11.03.2024 та меморіальним ордером №TR.35716159.38479.65455.
На підтвердження розрахунку заборгованості, позивачем разом з позовною заявою надано виписку по кредиту АТ «А-Банк» від 27.04.2025, зі змісту якої вбачається: клієнт ОСОБА_1 , інформація по кредиту №ABH0CT155101710157589572, період: 11.03.2024 – 26.04.2025, заборгованість (станом на 26.04.2025) становить 41 186,13 грн.
Крім того, додатково, на підтвердження заборгованості, позивачем надано виписку по картці № НОМЕР_4 , яка зазначена у п.8 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101710157589572, як платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним Договором, станом на 27.04.2025, складає 41 186,13 грн, з яких заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) – 33 133,61 грн, заборгованість за відсотками – 4 526,59 грн та 3 525,13 грн – заборгованість за пенею. Крім того, судом встановлено, що відповідачем вносилися кошти на погашення кредиту.
Зі змісту виписки по кредиту ОСОБА_1 за період з 11.03.2024 - 26.04.2025 по рахунку за кредитом №ABH0CT155101710157589572 вбачається, що ОСОБА_1 отримав та використовував кредитні кошти.
З урахуванням викладеного, позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, зазначив, що станом на 27.04.2025 за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у загальному розмірі 41 186,13 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 33 133,61 грн, заборгованості за процентами в сумі 4 526,59 грн та заборгованості за пенею в сумі 3 525,93 грн. Вважаючи, що свої зобов`язання за Договором він виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов Договору, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Сторони, відповідно до частини 2 статті 628 ЦК України, мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі – Закон) слідує, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження позовних вимог, АТ «А-Банк» надало суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101710157589572 від 11.03.2024 разом із Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, розрахунок заборгованості за Договором, меморіальний ордер та виписку по кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження укладення електронного кредитного договору позивач надав Анкету-заяву ОСОБА_1 , в якій зазначено: «засвідчую генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем 03594fe60b0b04e2e7f5460d03c6e9322fefd092e1486032b52438a6b92260ec22, що буде використовуватися мною для вчинення правочинів та платіжних операцій. Я визнаю, що УЕП є аналогом власноручного підпису».

Як вбачається з підписаної відповідачем відкритим ключем 03594fe60b0b04e2e7f5460d03c6e9322fefd092e1486032b52438a6b92260ec22 Заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 24.08.2023, сторони погодили наступні умови: вид кредиту – кредитний ліміт на поточний рахунок, мета отримання кредиту – споживчі цілі; пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001 %. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4 % на місяць. Строк кредитування – 240 місяців. Порядок погашення – щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4 % від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит.

Отже, між сторонами укладено кредитний договір та визначено строк його дії, в тому числі пільговий період користування кредитним лімітом, який становить до 62 днів, визначено пільгову ставку 0,000001 %, та процентну ставку після закінчення пільгового періоду – 3,4 % на місяць.

Також, 11 березня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою відкритого ключа 03594fe60b0b04e2e7f5460d03c6e9322fefd092e1486032b52438a6b92260ec22 підписав Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101710157589572.

Доводи апеляційної скарги про суперечливість висновків суду першої інстанції щодо виду електронного підпису колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Посилання суду першої інстанції на умови кредитного договору, відповідно до яких документи можуть підписуватися клієнтом цифровим власноручним підписом або простим чи удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 чи в інших каналах дистанційного обслуговування, не свідчить про встановлення судом різних видів підпису щодо спірного правочину, а лише відображає передбачені договором способи його підписання.

Водночас із наданого позивачем протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису вбачається, що Заява про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101710157589572 була підписана ОСОБА_1 11.03.2024 о 13:49:22, що й було враховано судом першої інстанції під час вирішення спору.

Посилання апелянта на те, що протокол створення та перевірки електронного підпису сформований у день звернення позивача до суду, не спростовує його доказового значення, оскільки саме по собі формування такого протоколу в певну дату не свідчить про відсутність факту підписання електронного документа чи недостовірність відображених у ньому відомостей.

Таким чином, відповідачем не надано належних і допустимих доказів на спростування факту підписання ним кредитного договору №АВН0СТ155101710157589572 від 11.03.2024 та виникнення між сторонами відповідних договірних правовідносин.

З урахуванням викладеного, суд враховує, що сторонами було погоджено основні умови кредитування, зазначені в кредитному договорі, а саме: вид кредиту – послуга «Швидка готівка», тип кредиту – строковий, мета отримання кредиту – придбання товару/здійснення платежу/оплату послуг, сума кредиту – 100 000 гривень 00 копійок, строк кредиту – 12 місяців з 11 березня 2024 року по 10 березня 2025 року включно; процентна ставка (фіксована) – 75 % на рік. У пунктах 8 та 10 Заяви вказано, що платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту – № НОМЕР_4 ; погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_5 .

За доведеності укладення 11 березня 2024 року вищевказаного кредитного договору на визначених у ньому умовах, відсутність умов та правил надання кредиту в Анкеті-заяві від 24 серпня 2024 року, яка була підписана ОСОБА_1 та факт підписання якої не заперечується відповідачем, не має правового значення, оскільки зазначена Анкета-заява не стосується умов кредитного договору, укладеного після її підписання.

У зв`язку з цим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неузгодженості умов кредитного договору з посиланням на зміст вказаної Анкети-заяви.

На підтвердження розрахунку заборгованості, позивачем разом з позовною заявою надано виписку по кредиту АТ «А-Банк» від 27.04.2025, зі змісту якої вбачається: клієнт ОСОБА_1 , інформація по кредиту №АВН0СТ155101710157589572, період: 11.03.2024 - 26.04.2025, заборгованість (станом на 26.04.2025) становить 41 186,13 грн.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Верховний Суд у справі №554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Виписка з особового карткового рахунку відповідача свідчить, що умови укладеного сторонами кредитного договору позивачем були виконані, відповідач активно користувався кредитними коштами.

Отже, надана позивачем виписка з банківського рахунку відповідача є належним доказом отримання ним коштів, оскільки відображає рух коштів та доводить користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту.

Посилання представника відповідача на те, що виписка по картці була подана позивачем після подання відзиву на апеляційну скаргу, а отже з порушенням строків подання доказів і не може бути прийнята судом як доказ, не заслуговує на увагу, оскільки зазначена виписка була також подана позивачем разом із позовною заявою та досліджувалася судом першої інстанції під час розгляду справи.

Апеляційний суд погоджується із заявленим позивачем розміром заборгованості, оскільки згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, нарахування відсотків здійснено відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору та в межах строку його дії.
Будь-яких доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, матеріали справи не містять.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог АТ «А-Банк» у частині стягнення пені з відповідача.

Згідно з п.6-1 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Також, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, законодавством передбачено звільнення позичальника від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені), нарахованої за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором у період дії воєнного стану, а також встановлено обов`язок кредитодавця списати таку неустойку.

Оскільки заявлена позивачем до стягнення пеня нарахована за період після 24 лютого 2022 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для її стягнення з відповідача.

Інші, наведені у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновки суду першої інстанції, є безпідставними та необґрунтованими.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржуване рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судова колегія доходить висновку, що сплачені апелянтом судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на сторону відповідача.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Волкова Валентина Геннадійовича залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Харкова від 24 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 11 червня 2026 року.
Головуючий   В.Б. Яцина.
Судді     Н.П. Пилипчук  
О.Ю. Тичкова.