Справа № 147/393/26 
Провадження № 33/801/429/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Мудрак А. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г., розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лобуренка Сергія Васильовича на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.03.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП -
в с т а н о в и л а :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №591405, 14.02.2026 року близько 18.50 год. в селищі Тростянець на вул. Поштовій водій ОСОБА_1 керував електроскутером «Віllgеry 83» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачено відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису,
Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.03.2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,6 грн. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Лобуренко С.В. посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити через відсутність у діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що суд не врахував ту обставину, що ОСОБА_1 керував електричним скутером «Віllgеry 83» із потужністю двигуна 600 Вт, що є меншою за 3 кВт, а відтак, на думку апелянта, виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, суд застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, проте ОСОБА_1 ніколи не отримував водійське посвідчення, тому суд не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ухвалюючи постанову про притягнення  ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП ,суд виходив із того, що його вина підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами у їх сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, направленням на медичний огляд та відеозаписом з місця події, які підтверджують керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду. При цьому суд врахував, що електроскутер є транспортним засобом в розумінні ст.130 КУпАП, а відсутність посвідчення водія не виключає можливості застосування додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591405, 14.02.2026 року близько 18.50 год. в с-щі Тростянець на вул. Поштовій водій ОСОБА_1 керував електроскутером «Віllgеry 83» без номерного знаку з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.(а.с.3)
Частиною 1 ст. 130 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 16 ЗУ «Про дорожній рух» дійсно передбачено обов`язок водія транспортного засобу не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджені Правила дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (пункт. 1.1).
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що в Правилах окремо визначаються такі терміни як «транспортні засоби» та «механічні транспортні засоби», а розділ 2 Правил передбачає обов`язки і права водіїв саме механічних транспортних засобів.Так, якщо транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, то механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Відтак не всі транспортні засоби є механічними транспортними засобами, а поняття транспортний засіб є значно ширшим, і включає, для прикладу, велосипеди транспортні засоби, крім крісел колісних, що приводяться в рух мускульною силою людини, яка знаходиться на ньому, а особа, яка керує велосипедом, є не водієм, а велосипедистом.
При цьому апеляційний суд наголошує, що підпункт «а» пункту 2.5 ПДР України розміщений в розділі 2, який має назву «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів», а відтак поширюється лише на водіїв механічних транспортних засобів, яким електричний скутер «Віllgеry 83» , яким керував  ОСОБА_1 не є, так як згідно технічної характеристики, наданої ОСОБА_1 має двигун потужністю 600Вт, що є меншим 3 кВт.
Не можуть бути підставою для притягнення водія електричного скутера з двигуном, потужністю менше ніж 3 кВт і Закон України від 24 лютого 2023 року № 2956-ІХ «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів».
Так, в статті 1 цього Закону наводиться визначення термінів, зокрема, електричного колісного транспортного засобу, легкого персонального електричного транспортного засобу, низькошвидкісного легкого електричного транспортного засобу тощо.
Так, відповідно до цього Закону електроскутер, яким керував ОСОБА_1 за ознакою потужності визначається як легкий персональний електричний транспортний засіб колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 2500 Вт, системою акумулювання електричної енергії (зарядним пристроєм), який здатний заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 45 кілометрів на годину.
Проте в інших статтях цього Закону чи в будь-яких інших законодавчих актах України термін «легкий персональний електричний транспортний засіб» не вживається, і про те, що ці транспорті засоби прирівнюються до механічних транспортних засобів, а їх водії несуть обов`язки водіїв механічних транспортних засобів не йдеться.
Апеляційний суд звертає також увагу на те, що відповідно до частини 12 статті 121 КпАП України, під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 -128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Стаття 130 КпАП України в зазначеному переліку відсутня, а відтак зазначене загальне визначення транспортних засобів для притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею не застосовується.
В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не керував механічним транспортним засобом, на нього не поширюються обов`язки водія, передбачені розділом 2 ПДР України, а відтак він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, що передбачене статтею 130 КпАП України, що виключає склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене постанова суду першої інстанції є незаконною і підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.
Керуючись ст. ст. 280,283,294,295 КУпАП, 

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лобуренка Сергія Васильовича задовольнити.
Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.03.2026 року скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду С.Г.Копаничук