ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року	справа № 380/573/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у задоволенні заяви громадянки російської федерації ОСОБА_1 про зміну прізвища;
- зобов`язати Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву громадянки російської федерації ОСОБА_1 про зміну прізвища.
Ухвалою суду від 16.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зміни прізвища, однак отримала відмову. Відмова вмотивована тим, що державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені та по батькові) проводиться лише стосовно громадян України та рекомендовано звернутися до суду.
Відповідач відзиву на позов у встановлений строк не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 6 статті 162 КАС України).
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , громадянка російської федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала 23.07.2021 шлюб з ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №1950 від 23.07.2021 /арк.спр.6/.
Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.07.2021 прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 /арк.спр.6/.
Відповідно до паспорта громадянина російської федерації (дійсний до 08.04.2024) прізвище позивача - ОСОБА_4 /арк.спр.9/.
Згідно з посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 (дійсна до 10.02.2023) прізвище позивача - ОСОБА_4 /арк.спр.8/.
Листом від 18.01.2023 Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області повідомило чоловіка ОСОБА_5 , що громадянці російської федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено 12.12.2022 в оформленні посвідки на тимчасове проживання, оскільки після одруження не здійснено обмін паспорта громадянина російської федерації на нове прізвище /арк.спр.16, на звороті/.
Представник позивача вказує, що позивач звернулася до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зміни прізвища.
Листом від 03.09.2025 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові повідомив позивача, що Відділ розглянув заяву від /дата відсутня/ серпня 2025 року про зміну імені. Вказав, що згідно з Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» зміна і доповнення/Державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені та по батькові) проводиться лише стосовно громадян України. Вказано, що заява позивача не підлягає задоволенню за відсутності підстав. Рекомендовано для вирішення питання приналежності документів звернутися до суду /арк.спр.7/.
Вважаючи свої права порушеними позивач звернулася до суду за їх захистом.
Вирішуючи спір суд застосовує такі норми права.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Згідно з статтею 28 Цивільного кодексу України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону.
Відповідно до статті 49 Цивільного кодексу України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.
Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.
Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону.
Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 21 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до статті 27 Сімейного кодексу України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.
Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 33 Сімейного кодексу України шлюб реєструється у приміщенні органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з статтею 34 Сімейного кодексу України присутність нареченої та нареченого в момент реєстрації їхнього шлюбу є обов`язковою. Реєстрація шлюбу через представника не допускається.
Статтею 35 Сімейного кодексу України передбачено право на вибір прізвища при реєстрації шлюбу. Так, частина 1 передбачає, що наречені мають право обрати прізвище одного з них як спільне прізвище подружжя або надалі іменуватися дошлюбними прізвищами.
Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначені Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 №2398-VI (далі - Закон №2398-VI).
Відповідно до статі 2 Закону №2398-VI актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.
Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України, Закону України «Про адміністративну процедуру» та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.
Частиною 1 статті 6 Закону №2398-VI передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, їх поновлюють та припиняють їхню дію; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.
Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану (частина 4 статті 6 Закону №2398-VI).
Відповідно до частин 1 статті 9 Закону №2398-VI державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Статтею 14 Закону №2398-VI врегульовано питання державної реєстрації шлюбу.
Державна реєстрація шлюбу проводиться у присутності нареченої та нареченого з пред`явленням для посвідчення їх особи і віку паспортів громадянина України або паспортних документів іноземця чи документа, що посвідчує особу без громадянства. Державна реєстрація шлюбу через представника не допускається (частина 9).
Свідоцтво про державну реєстрацію шлюбу видається кожному із подружжя (частина 10).
Отже, шлюб є актом цивільного стану, який підлягає державній реєстрації. Реєстрація такого проводить шляхом складання органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідного актового запису цивільного стану та видачею свідоцтв.
Право на укладення шлюбу мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах.
Суд встановив, що ОСОБА_1 (громадянка рф) та ОСОБА_2 (громадянин України) уклали 23.07.2021 шлюб, про що Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) склав актовий запис №1950 від 23.07.2021 та видав свідоцтво серії НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 .
Проте згідно з паспортом громадянина російської федерації (дійсний до 08.04.2024) та посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 (дійсна до 10.02.2023) прізвище позивача - ОСОБА_4 .
Отже, згідно з свідоцтвом про шлюб позивач після реєстрації шлюбу обрала прізвище одного з подружжя (чоловіка) як спільне прізвище подружжя.
Проте паспортом громадянина російської федерації та посвідка на тимчасове проживання оформлені на дошлюбне прізвище позивача.
Представник позивача вказує, що позивач звернулася до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зміни прізвища.
Відповідно до листа від 03.09.2025 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові здійснив розгляд заяви позивача від /дата відсутня/ серпня 2025 року про зміну імені.
У листі Відділ вказав, що згідно з Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» зміна і доповнення/Державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені та по батькові) проводиться лише стосовно громадян України. Рекомендовано для вирішення питання приналежності документів звернутися до суду.
Тобто, позивачем подана заява про зміну імені (прізвища).
Відповідно до положень Цивільного кодексу України та Закону №2398-VI зміна імені є актом цивільного стану, який підлягає державній реєстрації. Реєстрація такого проводить шляхом складання органом державної реєстрації актів цивільного стану відповідного актового запису цивільного стану та видачею свідоцтва.
Статтею 16 Закону №2398-VI врегульовано питання державної реєстрації зміни імені.
Державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) (далі - зміна імені) проводиться лише стосовно громадян України (частина 1).
Порядок розгляду заяв громадян про зміну імені встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 6).
Державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стану, складених стосовно особи, яка змінила ім`я, та її малолітніх і неповнолітніх дітей, крім передбачених законом випадків, а також повнолітніх дітей (частина 7).
Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 затверджено Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (далі - Правила).
Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу ІІІ Правил ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.
Державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені та по батькові) проводиться лише стосовно громадян України.
Державна реєстрація зміни імені проводиться за заявою про зміну імені фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем її проживання (пункт 2).
Заява про зміну імені (додаток 14) подається в письмовій формі особисто заявником за умови пред`явлення паспорта, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту (пункт 3).
Державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стану, складених стосовно особи, яка змінила ім`я, та її малолітніх і неповнолітніх дітей, крім передбачених законом випадків, а також її повнолітніх дітей (пункт 12).
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 №915 затверджено Порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи (далі - Порядок).
Відповідно до пункту 2 Порядку заяви про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) (далі - імені) громадян України, які проживають на території України, приймає, розглядає, а також веде їх облік відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем їх проживання; громадян України, які постійно проживають за кордоном, - дипломатичне представництво або консульська установа України, в якій вони перебувають на постійному консульському обліку.
Згідно з пунктом 3 Порядку заява про зміну імені подається громадянином України (далі - заявник) особисто у письмовій формі за умови пред`явлення паспорта громадянина України, а у разі, коли заявник постійно проживає за кордоном, - за умови пред`явлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.
Пунктом 13 Порядку передбачено, що державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стану, складених стосовно особи, яка змінила ім`я, та її малолітніх і неповнолітніх дітей, крім передбачених законом випадків, а також повнолітніх дітей.
Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 (далі - Правила №96/5), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є актовий запис про зміну імені. Цей актовий запис є підставою: для зміни прізвища батьків в актовому записі про народження малолітніх дітей у разі зміни їх прізвища з дотриманням вимог статті 148 Сімейного кодексу України; для зміни імені батька та по батькові дитини в актовому записі про народження малолітньої дитини у разі подання батьками заяви про зміну по батькові дитини (підпункт 2.13.9 пункту 2.13 розділ ІІ).
З викладених приписів законодавства висновується, що державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться за заявами лише громадян України. При цьому, актовий запис про зміну імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стану, складених стосовно особи, яка змінила ім`я.
Проте як свідчать обставини справи позивач є громадянкою російської федерації. Доказів набуття позивачем громадянства України у справі немає.
З огляду на викладені положення законодавства та встановлені обставини суд висновує, що у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові не було правових підстав для задоволення заяви позивача про зміну імені та державної реєстрації відповідного акту цивільного стану.
Враховуючи викладене суд висновує, що у задоволенні позову слід відмовити.
Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги положенням законодавства щодо порядку внесення змін до актового запису цивільного стану.
Суд такі покликання представника позивача вважає безпідставними, оскільки внесення змін до актових записів відповідно до Правил №96/5 здійснюється на підставі заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії.
Форма заяви про внесення змін до актового запису цивільного стану встановлена Додатком 1 до Правил №96/5.
Проте у справі немає будь-яких належних та допустимих доказів того, що позивач у встановленому законом порядку зверталася до уповноваженого органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану.
Окрім цього, слід врахувати, що представник позивача визначив відповідачем у справі Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, відмову якого просить скасувати та зобов`язати вчинити дії.
Проте суд зауважує, що розгляд заяви позивача про зміну імені здійснено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові.
Відповідно до Закону №2398-VI та Правил державної реєстрації актів цивільного стану, Порядку розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи повноваженнями щодо прийняття, розгляду заяви громадян України та проведення державної реєстрації актів цивільного стану наділені Відділи державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно з Типовим положенням про відділи державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 11.04.2016 №1079/5, відділи державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Відділ) є структурними підрозділами міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та підпорядковуються Управлінню державної реєстрації міжрегіонального управління Міністерства юстиції України через Відділ Управління державної реєстрації.
Відділ Управління державної реєстрації та Відділ реалізують повноваження Міністерства юстиції України у сфері державної реєстрації актів цивільного стану 
Відділ Управління державної реєстрації та Відділ є юридичними особами, мають печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.
За приписами пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Отже, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові, який є самостійною юридичною особою, підпадає під визначення поняття суб`єкта владних повноважень, передбачене пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України.
При цьому, розгляд заяви позивача про зміну імені здійснено Відділом в межах встановлених законом повноважень.
Водночас жодних доказів того, що заява позивача про зміну імені розглядалася саме Львівським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України у справі немає.
Окрім цього, слід врахувати, що відповідно до Закону №2398-VI міжрегіональні управління юстиції не уповноважені розглядати заяви, здійснювати державну реєстрацію актових записів або вносити до них відповідні зміни.
Згідно з частиною 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини 4 статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
З викладених процесуальних норм висновується, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного права. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.
Отже, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Позивач зобов`язаний довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
У постанові Верховного Суду у справі №640/19240/21 від 21.03.2023 зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, проте це не позбавляє позивача права на звернення до суду з тим самим позовом вже до належного відповідача.
Враховуючи ту обставину, що Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України є неналежним відповідачем у справі, суд висновує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Приписами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, законність і обґрунтованість дій та рішень відповідача. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
За правилами статті 139 КАС України стягнення судових витрат на користь позивача, якому у задоволенні позову відмовлено повністю не передбачено.
Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в :
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судовий збір покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач: Львівське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (79007, пл. Шашкевича М., 1, м. Львів; ЄДРПОУ 45813957).

  Суддя	  Кравців Олег Романович