Провадження № 2/537/245/2026
Справа № 548/1874/25

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2026 Крюківський районний суд міста Кременчука у складі головуючого судді Фадєєвої С.О., при секретарі судових засідань Супруненко О.О., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юськової М.С., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Маханькової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Юськова М.С., повноваження якої підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги та не обмежені договором, звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом, де просила ухвалити рішення, яким визнати спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне рухоме та нерухоме майно: двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 9 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 447127653104, номер об`єкта в РВПН 14082515, номер відомостей про речове право 36942932; земельну ділянку, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, цільове призначення – для індивідуального садівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1374713553224, номер відомостей про речове право 48437927, площа 0,0644 га; легковий автомобіль «Opel Astra», 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку об`єкта нерухомого майна - двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 9 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 447127653104, номер об`єкта в РВПН 14082515, номер відомостей про речове право 36942932; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку об`єкта нерухомого майна - земельну ділянку, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, цільове призначення – для індивідуального садівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1374713553224, номер відомостей про речове право 48437927, площа 0,0644 га, визнати за ОСОБА_1 право власності на частку рухомого майна – легкового автомобіля «Opel Astra», 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку об`єкта нерухомого майна - двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 9 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 447127653104, номер об`єкта в РВПН 14082515, номер відомостей про речове право 36942932; визнати за ОСОБА_2 право власності на частку об`єкта нерухомого майна - земельну ділянку, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, цільове призначення – для індивідуального садівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1374713553224, номер відомостей про речове право 48437927, площа 0,0644 га, визнати за ОСОБА_2 право власності на частку рухомого майна – легкового автомобіля «Opel Astra», 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати у зв`язку з розглядом справи. 
Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, де він вказав, що не визнає позовні вимоги у повному обсязі. 24.01.2020 ним, ОСОБА_2 , було за 82416 грн продано майно, що належало йому на праві особистої приватної власності, а саме кімнати 3,4 у гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 18.06.2020 на його, ОСОБА_2 , ім`я було придбано квартиру АДРЕСА_3 . Також 17.10.2022 ним було продано майно, що належало йому на праві особистої приватної власності, а саме житловий будинок АДРЕСА_4 . 15.11.2022 на його ім`я придбано земельну ділянку з кадастровим номером 5322483800:04:000:0642. Відповідно до протоколу №1 проведення перевірки набувача земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 15.11.2022 в розділі «Підтвердження джерела походження коштів або інших активів» назва джерела походження коштів – заробітна плата; документ, що підтверджує походження коштів – довідка про доходи. Крім цього вказав, що власником автомобіля «Opel Astra» відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_3 . Зазначив, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення його до об`єктів спільної сумісної власності подружжя. Хоча право власності на спірні квартиру, земельну ділянку та легковий автомобіль було зареєстровано на нього під час шлюбу, це майно отримане ним у власність виключно за особисті кошти.
Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Юськовою М.С. подано відповідь на відзив, де вона не погодилася з позицією відповідача. Вказала, що все спірне майно було придбане за спільні сумісні кошти подружжя. Продаж житлового будинку, що належав на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 , вчинено 17.10.2022 за 20000 грн і він не має жодного відношення до придбаної у 2020 році квартири за спільні сумісні кошти подружжя. Коштів від продажу кімнат у гуртожитку, які належали на праві особистої власності ОСОБА_2 , позивачка навіть не бачила, відповідач після продажу пояснив дружині, що кошти є його особистими коштами і будуть використані на власні потреби. ОСОБА_1 вважає, що вони були використані для погашення боргів відповідача. Перебуваючи у шлюбі, подружжя з 2014 року заощаджувало кошти для придбання нерухомості, разом працювали та господарювали, виховували доньку і тільки через шість років спільного життя придбали двокімнатну квартиру, що розташована по АДРЕСА_1 . Вважає, що відсутність доказів цільового використання коштів виключає можливість визнання майна особистою приватною власністю. Просила взяти до уваги, що позивачка не знала про відчуження ОСОБА_2 автомобіля «Opel Astra», який є спільною сумісною власністю подружжя, своїй матері, ОСОБА_3 та не надавала згоди на таке відчуження. Майно вибуло з власності позивача за відплатним договором поза волею ОСОБА_1 з метою уникнення його поділу, а кошти, отримані від його продажу, не були використані в інтересах сім`ї.
Відповідач ОСОБА_2 подав суду письмові заперечення на відповідь на відзив, де вказав, що позивачка не підтверджує жодними доказами придбання спірного майна за спільні сумісні кошти подружжя, а факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення його до об`єктів спільної сумісної власності подружжя. 
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 06.10.2025 позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя передана за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа була передана в провадження судді Крюківського районного суду міста Кременчука Фадєєвої С.О. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.11.2025 справу прийнято до провадження, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Юськовою М.С. подано заяву про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом. У заяві представник позивача остаточно просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,9 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер: 5322483800:04:000:0642, цільове призначення: для індивідуального садівництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1374713553224, номер відомостей про речове право:48437927, площа: 0,0644 га; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості легкового автомобіля «Оpel Astra» 2006 року випуску, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , у сумі 87150 грн та стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати у зв`язку із розглядом даної справи.
Представником відповідача адвокатом Маханьковою І.О. подано суду письмові пояснення, у яких вона додатково зазначила, що продаж кімнат у гуртожитку та купівля спірної квартири відбулися в один рік. На купівлю квартири ОСОБА_2 витратив кошти з продажу кімнат та кошти, які йому були надані його матір`ю. Земельна ділянка придбана за особисті кошти ОСОБА_2 , отримані від продажу належного йому житлового будинку. Також ОСОБА_2 та його матір мають земельні паї, кошти від оренди яких використовувалися на придбання майна. Вказала, що Верховним Судом приділяється більше уваги на походження грошових коштів, за які придбано нерухоме майно, а нотаріальні заяви про надання згоди на придбання нерухомого майна є неспроможними. Вважає, що нотаріальна згода чоловіка чи дружини на купівлю квартири – це не угода, укладена між подружжям, яка може визначати джерело походження коштів, а лише процедура, без якої нотаріуси не вчиняють нотаріальних дій, пов`язаних з купівлею майна. Наявність однієї лише заяви про згоду подружжя на придбання майна не дає підстави вважати, що витрачені кошти були спільною сумісною власністю подружжя. 
У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. ОСОБА_1 також вказала суду, що з часу укладення шлюбу вони з чоловіком відкладали грошові кошти, зароблені спільною працею, з метою купівлі нерухомого майна. Все спірне майно придбавалося за спільні кошти та в інтересах сім`ї, вона з 2016 року постійно працювала і отримувала стабільний дохід. Після купівлі за спільні кошти квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , сім`я переїхала проживати туди, відразу зареєструвалися, як проживаючі. Землю купували для використання під дачу. У цей час відповідач не працював та не отримував доходу. Будь-які особисті кошти ОСОБА_2 чи його матері у купівлю спірного майна не вкладалися. Коштів, отримані ОСОБА_2 від продажу кімнат у гуртожитку, вона не бачила, відповідач використав їх на власні потреби. Кошти з продажу будинку були використані в інтересах сім`ї. Вважає, що відчуження автомобіля ОСОБА_2 на користь своєї матері пов`язане з наміром уникнути його поділу. Автомобілем користувався та продовжує користуватися відповідач. Шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний у 2025 році.
Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечила з підстав, вказаних у письмових заявах. Вважає, що майно є особистою приватною власністю відповідача, оскільки придбане за його особисті кошти. Зазначила, що вартість автомобіля «Оpel Astra» визначена експертом, який особисто оглядав транспортний засіб, у сумі, нижчій, ніж вказана позивачем, а саме у сумі 149791,32 грн.
Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст. 61 СК України) .
Тобто, законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені. До складу майна, що підлягає поділу, включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (постанова Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19). 
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначені ст. 71 СК України. Так, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. 
Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, яке існує на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц). Суд також має встановити мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.
Як встановлено судом, сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.11.2014. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 29.09.2005 року, що, як вбачається з ЄДРСР, набрало законної сили 30.10.2025, шлюб між сторонами було розірвано.
У період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбане нерухоме майно: двокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,9 кв.м (за договором купівлі-продажу від 18.06.2020, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М. та зареєстрованим у реєстрі за № 586) та земельна ділянка, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, цільове призначення – для індивідуального садівництва (за договором купівлі-продажу від 15.11.2022, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М. та зареєстрованим у реєстрі за № 1199). Право власності на це майно належним чином зареєстроване за ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з Реєстру від 07.08.2025. 
Згідно з висновком експерта ОСОБА_4 №9/4-25 від 18.09.2025 ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 , станом на дату проведення експертизи складає 876825 грн. Як вбачається з висновку експерта це нерухоме майно оглядалося експертом безпосередньо, експерт обізнана про кримінальну відповідальність за ст.384 КК, тому суд вважає висновок експертизи належним доказом на підтвердження вартості квартири. 
Згідно зі звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 07.08.2025 ринкова вартість земельної ділянки, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, становить 30600 грн.
Також за період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме 04.06.2021, на ім`я відповідача було придбано легковий автомобіль «Opel Astra», 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується повідомленням ТСЦ МВС №5347 від 16.10.2025. 
Суду надано висновок експерта ОСОБА_5 № 116 від 18.09.2025, який обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.384 КК, з якого вбачається, що автомобіль «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_2 , оглядався експертом, його ринкова вартість на дату огляду становить 149791,32 грн. Суд вважає висновок експерта належним доказом на підтвердження вартості транспортного засобу. 
Надані суду висновки експертів є належно мотивованими, науково обґрунтованими, повними та вичерпними, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення. Суд вважає, що оцінка двокімнатної квартири, проведена суб`єктом оціночної діяльності, не відповідає дійсній ринковій вартості квартири АДРЕСА_3 , оскільки оцінювачем квартира не оглядалася.
Набуття майна за час шлюбу є підставою для виникнення у подружжя права спільної сумісної власності на це майно. У разі коли презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу, не спростовано, за відсутності належних доказів того, що майно набуте за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам собою факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.
Суд також зазначає, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя (аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19, провадження № 61-13103св20, від 09 липня 2021 року у справі № 161/8116/19, провадження № 61-22259св19).
Відповідач ОСОБА_2 не визнає поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірні об`єкти майна. Проте суд вважає, що відповідачем, на якому лежить тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, не надав належних та допустимих доказів належності спірного майна йому на праві особистої приватної власності, а відповідно і не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте в період шлюбу. 
Як встановлено судом, 24.01.2020 року ОСОБА_2 було здійснено продаж належних йому на праві особистої приватної власності кімнат 3,4 у гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Продаж вчинено за 82416 грн. 18.06.2020, тобто майже через п`ять місяців після продажу особистого майна, було придбано квартиру АДРЕСА_3 . Купівлю квартири вчинено за 184000 грн, тобто за суму, що більш, ніж удвічі, перевищує вартість продажу нерухомого майна, яке належало відповідачеві на праві особистої приватної власності.
Також, як встановлено судом, 17.10.2022 відповідачем ОСОБА_2 було продано майно, що належало йому на праві особистої приватної власності, а саме житловий будинок АДРЕСА_4 . Продаж вчинено за 20000 грн. 15.11.2022, тобто майже місяць потому, на його ім`я придбано земельну ділянку з кадастровим номером 5322483800:04:000:0642. Купівлю вчинено за 10852 грн.
Відповідачем не доведено належними доказами, що нерухоме майно придбавалося саме за кошти, отримані від продажу майна, що належало йому на праві особистої приватної власності, продаж та купівлю нерухомості здійснено із розривом у часі, вартість придбаної квартири значно перевищує вартість проданих кімнат у гуртожитку. Крім цього жодним доказом, дослідженим судом, не підтверджено використання особистих коштів матері відповідача, ОСОБА_3 , при купівлі в період шлюбу майна, зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_2 .
Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч.2 ст.61 СК України). Тому надані сторонами в якості доказів довідки про доходи не спростовують поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірні об`єкти.
Як вбачається з договору купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , від 18.06.2020, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 586, на час купівлі цієї нерухомості відповідач ОСОБА_2 погоджувався та підтвердив своїм підписом у договорі, що придбаний об`єкт нерухомості буде предметом спільної сумісної власності подружжя, згоду на придбання якого надав другий з подружжя – ОСОБА_1 , справжність підпису якої на заяві засвідчено Курячим В.М., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області від 18.06.2020 за р.№585 (п.8 договору). 
З договору купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, від 15.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Курячим В.М. та зареєстрованого у реєстрі за № 1199, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 погоджувався та підтвердив своїм підписом у договорі, що придбаний об`єкт нерухомості є предметом спільної сумісної власності подружжя, згоду на придбання якого надав другий з подружжя – ОСОБА_1 , справжність підпису якої на заяві засвідчено Курячим В.М., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області 15.11.2022 за р.№1198 (п.10 договору). 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 червня 2024 року у справі № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23), вирішуючи питання, чи свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору на придбання майна, зафіксованої у такому договорі, дійшов такого правового висновку: «Вчинення згоди іншим з подружжя на розпорядження спільним майном є одностороннім правочином, розрахованим на його сприйняття іншими особами, а саме - подружжям, який є стороною договору, та третьою особою (інша сторона договору). Волевиявлення іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном, яке виражено у згоді, адресоване та сприймається як подружжям, який виступає стороною договору, так і контрагентом за таким договором; 
згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження спільним майном має значення на стадії укладення договору та є необхідним юридичним фактом для укладення відповідного договору іншим з подружжя, який є стороною договору, з його контрагентом. Сторона договору (інший з подружжя) представляє у відносинах з своїм контрагентом права та інтереси того з подружжя, який надав згоду; 
сприйняття волевиявлення іншого з подружжя на розпорядження спільним майном відбувається шляхом відображення такої згоди у відповідному договорі. У такому випадку регулюючий ефект договору поширюється як на сторони договору, так і на іншого з подружжя (співвласника), який надав згоду на розпорядження спільним майном;
згода одного з подружжя на вчинення другим з подружжя договору з розпорядження спільним майном як односторонній правочин є одним із правомірних обмежень свободи договору, оскільки визначена законодавцем необхідність одержання згоди обмежує як того з подружжя, хто укладає договір з розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і контрагента за договором, оскільки він має переконатися, що особа, з якою укладається договір, перебуваючи в шлюбі, має згоду на укладення такого договору;
згода іншого з подружжя (співвласника) на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя поширюється на як на випадки відчуження майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, так і на випадки набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності;
надання згоди іншим з подружжя на набуття майна подружжям (стороною договору) свідчить про набуття майна подружжям у право спільної сумісної власності, оскільки у такому випадку відбувається розпорядження коштами, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності;
не виключається вчинення усного договору між подружжям про набуття майна в спільну сумісну власність, зовнішнім вираженням якого є згода одного з подружжя на розпоряджаються майном (коштами) на набуття майна в спільну сумісну власність. Така згода може бути зафіксована безпосередньо у договорі про набуття майна, вчиненим іншим з подружжя; 
наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя;
у разі, якщо інший з подружжя надав згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність. 
З урахуванням висновків, зроблених у цій постанові, Об`єднана палата відступає від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2020 року у справі № 127/16354/17 (провадження № 61-5698св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2019 року у справі № 523/8319/14-ц (провадження № 61-38040св18), про те, що: «наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору на придбання майна, зафіксованої у такому договорі, не свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки письмова згода необхідна при розпорядження таким майном, а не на його придбання».
Отже суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 підтвердив своїм підписом у договорах, за якими було придбане нерухоме майно (квартира та земельна ділянка), що ці об`єкти нерухомості є предметом спільної сумісної власності подружжя.
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що право власності на легковий автомобіль «Оpel Astra» 2006 року випуску, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , з 05.08.2025, тобто в період перебування у шлюбі, зареєстроване за ОСОБА_3 . Право власності перейшло до ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 02.08.2025. Стороною відповідача не доведено, що позивач, як співвласник майна, надавала свою згоду на відчуження автомобіля та не доведено, що грошові кошти, отримані за продаж транспортного засобу, були використані в інтересах сім`ї. 
Судом також враховується, що стороною відповідача не спростоване твердження сторони позивача щодо мети придбання спірного майна та його використання в інтересах сім`ї, а не в особистих інтересах ОСОБА_2 . У тому числі судом береться до уваги, що позивач з 08.09.2020 зареєстрована як проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, та житло використовувалося для проживання сім`ї до припинення шлюбних відносин у 2025 році.
Отже судом встановлено, що придбане під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно : двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45, 9 кв.м., земельна ділянка, розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, площею 0,0644 га та легковий автомобіль «Opel Astra», 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , є спільним сумісним майном подружжя.
Касаційний суд неодноразово звертав увагу судів на те, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі (постанови Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі № 565/495/18, від 12 серпня 2021 року в справі № 438/1673/13-ц. від 6 березня 2026 року в справі № 1522/2203/2012).
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Процесуальний закон не містить виключень при розгляді спору про поділ спільного майна подружжя не враховувати предмет, підстави позову, та власне позовні вимоги, які заявив позивач (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2024 року в справі № 362/1505/18, від 04 березня 2026 року в справі 756/3128/20, від 06 березня 2026 року в справі № 1522/2203/2012). 
Позивач ОСОБА_1 скориставшись своїм диспозитивним правом, сформулювала позовні вимоги та просила здійснити поділ майна шляхом визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі та стягнути на її користь компенсацію вартості її частки у спільному сумісному майні, яке було без її згоди відчужено за відплатним договором відповідачем, так як фактичний поділ цього майна є неможливим.
Оскільки за загальним правилом частки майна дружини та чоловіка є рівними, інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1 у частині поділу спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання права власності на частку за кожним у майні : двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та земельній ділянці, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, площею 0,0644 га. Також суд вважає за можливе задовольнити частково вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь компенсації вартості частини легкового автомобіля «Opel Astra», стягнувши з відповідача вартість частини транспортного засобу у сумі, визначеній у висновку експерта - 74895,66 грн. 
Керуючись ст.ст. 12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) про поділ майна подружжя, що є об`єктом спільної сумісної власності.
Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на частку за кожним у майні:
?двокімнатній квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,9 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м.;
?земельній ділянці, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, Піщанська сільська рада, СТ «Фіалка», кадастровий номер 5322483800:04:000:0642, цільове призначення – для індивідуального садівництва, площею 0,0644 га; 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 74895,66 грн в рахунок компенсації вартості частини легкового автомобіля «Opel Astra», 2006 року випуску, колір сірий, номер кузова (VIN код): НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .
У задоволені інших вимог відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя С.О.Фадєєва

Повне рішення складено 28.05.2026