Справа №521/2555/26
Провадження №3/521/1430/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Гуревського В.К., при секретарі Турава Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №587388 від 09 лютого 2026 року, вбачається, що 09 лютого 2026 року об 23 годинні 19 хвилин в м. Одеса вул. Святослава Ріхтера (колишня назва вулиці – Щорса) водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Lacetti», державний номер НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився, що зафіксовано на камеру №471361, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.
За даним фактом інспектором поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №587388 від 09 лютого 2026 року, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Представник ОСОБА_1 адвокат Чібірдін Олександр Володимировича надав до суду клопотання про закриття провадження у справі № 521/2555/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю складу адміністративного правопорушення.
09 лютого 2026 року о 23 годині 20 хвилин працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 . 
Після зупинки працівники поліції повідомили, що у водія нібито наявні ознаки наркотичного сп`яніння, які, за їх твердженням, полягали у відсутності реакції зіниць очей на світло. ОСОБА_3 одразу надав пояснення щодо зазначеної обставини, вказавши, що він вже довгий час працює зі зварювальним апаратом, у зв`язку з чим його очі регулярно піддаються інтенсивному світловому впливу, що може об`єктивно впливати на реакцію зіниць. Однак працівники поліції на дані пояснення не звернули увагу. 
Надалі працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, зокрема у медичному закладі.
На дану пропозицію, ОСОБА_4 дав чітку згоду, що зафіксовано на відео, які наявні в матеріалах справи. 
При цьому, він поцікавився у співробітників поліції, чи зможуть вони після проходження огляду забезпечити його доставлення до місця проживання, оскільки на момент зупинки вже був пізній час доби (23:20) та наближався початок комендантської години, під час якої пересування територією населеного пункту обмежується та за порушення якої його також можуть притягнути до відповідальності. 
Працівники поліції відмовили у задоволенні цього прохання, посилаючись на те, що місце проживання водія не входить до території їхнього патрулювання.
Надалі працівники поліції ще декілька разів пропонували пройти огляд у медичному закладі, а ОСОБА_4 кожного разу повторно ставив питання щодо можливості його повернення додому після огляду, на що отримував аналогічну відмову.
Не запропонувавши ОСОБА_1 альтернативні шляхи вирішення питання щодо його безпечного доставлення до місця проживання після проходження огляду та маючи відсутність фактичної відмови від проходження огляду, працівники поліції дійшли необґрунтованого висновку про нібито відмову та почали складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Більше того, коли водій додатково повідомив, що готовий пройти огляд незалежно від питання повернення додому та самостійно вирішить питання пересування в умовах комендантської години, працівники поліції безпідставно відмовилися забезпечити його доставлення до медичного закладу для проведення огляду, чим фактично позбавили його можливості реалізувати своє право на проходження огляду.
За обставинами справи ОСОБА_1 не висловив категоричної відмови від проходження огляду, навпаки він був згодний та просив допомогти вирішити лише одне питання, як стосувалося законності подальшого пересування під час комендантської години. Та навіть розуміючи, що працівники поліції не допоможуть з цим, він все ще був готовий пройти огляд.
Дослідивши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його представника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до Положення п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура огляду на стан сп`яніння визначена законом. Пунктом 9 Розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачено використання в закладах охорони здоров`я лише для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, що підтверджуються сертифікатами відповідності та свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як передбачено ст. 251 КУпАП.
Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку.
Адміністративним правопорушенням, згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
09 лютого 2026 року о 23 годині 20 хвилин працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 . 
Після зупинки працівники поліції повідомили, що у водія наявні ознаки наркотичного сп`яніння, які, за їх твердженням, полягали у відсутності реакції зіниць очей на світло. ОСОБА_1 надав пояснення щодо зазначеної обставини, вказавши, що він вже довгий час працює зі зварювальним апаратом, у зв`язку з чим його очі регулярно піддаються інтенсивному світловому впливу, що може об`єктивно впливати на реакцію зіниць. 
Надалі працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, зокрема у медичному закладі.
На дану пропозицію, ОСОБА_1 надав згоду, що зафіксовано на відео, які наявні в матеріалах справи. 
При цьому, він поцікавився у співробітників поліції, чи зможуть вони після проходження огляду забезпечити його доставлення до місця проживання, оскільки на момент зупинки вже був пізній час доби (23:20) та наближався початок комендантської години, під час якої пересування територією населеного пункту обмежується та за порушення якої його також можуть притягнути до відповідальності. 
Працівники поліції відмовили у задоволенні цього прохання, посилаючись на те, що місце проживання водія не входить до території їхнього патрулювання.
Надалі працівники поліції ще декілька разів пропонували пройти огляд у медичному закладі, а ОСОБА_1 кожного разу повторно ставив питання щодо можливості його повернення додому після огляду, на що отримував аналогічну відмову.
Не запропонувавши ОСОБА_1 альтернативні шляхи вирішення питання щодо його безпечного доставлення до місця проживання після проходження огляду та маючи відсутність фактичної відмови від проходження огляду, працівники поліції дійшли необґрунтованого висновку про нібито відмову та почали складати протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Водій додатково повідомив, що готовий пройти огляд незалежно від питання повернення додому та самостійно вирішить питання пересування в умовах комендантської години, працівники поліції відмовилися забезпечити його доставлення до медичного закладу для проведення огляду, чим фактично позбавили його можливості реалізувати своє право на проходження огляду.
Суд виходить з того, що законом не передбачено обов`язку працівників поліції доставляти особу до місця проживання після проходження огляду на стан сп`яніння, незалежно від результату, а тому посилання в цій частині на можливу причину не погодження з проходженням огляду не є обґрунтованим.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Разом з тим, сама по собі наявність сумнівів, уточнюючих питань чи висування обґрунтованих умов, пов`язаних із забезпеченням законності подальших дій, не може розцінюватися як відмова від проходження огляду.
З аналізу статті 266 КУпАП випливає, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Співробітники поліції не забезпечили реалізацію права особи на проходження огляду, самостійно припинили процедуру огляду, попри згоду водія та фактично створили ситуацію, за якої проведення огляду стало неможливим.
За обставинами справи ж ОСОБА_1 не висловив категоричної відмови від проходження огляду, навпаки він був згодний та просив допомогти вирішити лише одне питання, як стосувалося законності подальшого пересування під час комендантської години. Та навіть розуміючи, що працівники поліції не допоможуть з цим, він все ще був готовий пройти огляд.
Відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння повинна бути чіткою, зрозумілою, такою, яка не викликає сумнівів чи неоднозначного її тлумачення та яка не залежить від будь-яких зовнішніх факторів, у тому числі і дій чи намірів інших осіб.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – факт відмови.
А отже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Так згідно ч. 2 ст. 7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в його діях складу правопорушення, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15 травня 2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.
Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року вказує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення повинно випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак, у вказаній справі вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, що свідчить про відсутність в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (n. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У зв`язку із зазначеним, викладені у протоколі обставини залишають місце «розумному сумніву», що випливає із сукупності ознак та не спростованих достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених презумцій вини ОСОБА_1 .
Виходячи з викладеного, та керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити згідно п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова суду (судді) у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Головуючий       В.К. Гуревський