Справа № 712/2022/26
Провадження № 2/712/2448/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – Токова С.Є.,
за участю секретаря судового засідання – Білик О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерцийний банк «ПриватБанк» про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:
13.02.2026 позивач ОСОБА_2 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви прийняття спадщини. Просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) внесено актовий запис №2677 від 12.10.2020 р. та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 19.03.2025.
Позивач зазначила, що у липні 2025 року, під час відновлення документів, що були знищені внаслідок пожежі, вона випадково знайшла серед документів покійної бабусі копію заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Руськополянської сільської ради Черкаської області Черкаського району Бондаренко І.Г. від 25.10.2018 за р. №132, складено на її імя, відповідно до якого Спадкодавець залишила розпорядження на випадок своєї смерті , а саме все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй за законом. 
Оскільки Позивач проживала окремо від Спадкодавця та їй не було відомо про те, що Спадкодавець за життя склала заповіт на її користь, Позивач із заявою про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України не зверталась. 
З огляду на зміст Заповіту від 25.10.2018, вона звернулась до державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. із заявою про прийняття спадщини.
Постановою державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. від 30.07.2025 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 на талежить померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.
З метою захисту своїх майнових прав Позивач звернулася до сууд з указаним позовом.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 березня 2026 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року витребувано у Державного нотаріуса Першої Черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Лариси Василівни копії матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 71/2021).
Ухвалою суду від 21 квітня 2026 року постановлено замінити у справі неналежного відповідача Черкаську міську раду на належного відповідача - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк».
Ухвалою суду від 11 травня 2026 року закрито підготовче провадження по справі. Справу призначено до розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі.Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Із заявами чи клопотаннями до суду не зверталися.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).
Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується сводцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 19 березня 2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ).
Позивач ОСОБА_2 являється онукою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Позивача серії НОМЕР_2 від 04.03.2025, належність якого Позивачу підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00049822823 від 04.03.2025; Довідкою про народження батька Позивача - ОСОБА_4 , № НОМЕР_3 від 22.07.2021 (з перекладом на українську мову від 10.03.2025); Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00050109339 від 18.03.2025 (підтвердження зміни прізвища Спадкодавця з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 ); Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00050111178 від 18.03.2025 (підтвердження зміни прізвища Спадкодавця із Заскалєта на ОСОБА_7 ).
25.10.2018 ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений секратарем виконавчого комітету Руськополянської сільськорї ради Черкаського району Черкаської області, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй за законом заповіла ОСОБА_2 , 1992 року народження.
30.07.2025 ОСОБА_2 звернулася до державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 та належить померлій ОСОБА_3 . 
Постановою державного нотаріуса Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. від 30.07.2025 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 та належить померлій ОСОБА_3 , у звязку з тим, що ОСОБА_2 не була зареєстрована з померлою на день її смерті за однією адресою та не подала вчасно заяву про прийняття спадщини. Зі змісту постанови убачається, що 24 лютого 2021 року на адресу Першої черкаської державної нотаріальної контори надійшла претензія АТ "КБ Приватбанк", на підставі якої була заведена спадкова справа № 71/2021.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Пунктом 1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції (далі - Порядок) передбачено, що При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
В обгрунтування підстав звернення до суду з указаним позовом, Позивач посилається на те, що у встановлений законом строк не реалізувала своє право на прийняття спадщини шляхом написання нотаріальної заяви, у зв`язку з тим, що не є спадкоємцем 1 черги спадкування та не знала про існування заповіту складеного на її імя..
Так, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що якщо особа не прийняла спадщину в установлений законом строк, вона може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (абз.1 п. 24 Постанови). При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (абз.2 п. 24 Постанови).
Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
Пунктом 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до положень Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
При вирішенні даного спору суд звертає увагу на те, що Позивач по справі не є спадкоємицею 1 черги після смерті ОСОБА_3 та про існування складеного заповіту на її імя їй не було відомо. З огляду на вказане, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, адже у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18, від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18, від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18, від 29 січня 2020 року у справі № 489/1583/17.
Відповідно до копій матеріалів спадкової справи, заведеної спісля смерті ОСОБА_3 , заяв при прийняття спадщини від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходило.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішшеням законної сили.
Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину.Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто Соснівським районним судом м. Черкаси за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Соснівського районного суду м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання через Соснівський районний суд м. Черкаси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке рішення не буде скасовано.
Суддя :         С.Є. Токова 
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: АТ КБ Приватбанк, код ЄДРПОУ 14360570, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.