Справа № 743/560/26
Провадження №1-кп/743/59/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року селище Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, в селищі Ріпки, обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 12026275470000015 від 16.04.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Соснівка Соснівського району Тамбовської області, Російської Федерації, особу без громадянства, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.01.2006 за ч. 1 ст. 309, ст. 75, ст. 76 КК України, до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.03.2007 за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі; 
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09.02.2010 за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06.05.2010 за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця, згідно ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11.06.2014 звільнений з 19.06.2014 на підставі ЗУ «Про амністію»; 
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.05.2015 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 309, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років 3 місяців позбавлення волі, 06.06.2015 Апеляційним судом Чернігівської області змінено вирок - засуджено за ч. 2 ст.307, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 395, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 16.05.2018 у зв`язку з відбуванням строку покарання;
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.05.2021 за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року 5 місяців позбавлення волі;
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.02.2022 за ч. 2 ст. 122, 71 КК України з урахуванням вироку Чернігівського апеляційного суду від 11.07.2022 до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі;
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.04.2024 за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік;
- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.09.2024 за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 2 місяці (звільнений 07.04.2025 з Бердичівського виправного центру №108 умовно-достроково, невідбутий строк: 5 місяців 15 днів),
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 162 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 16.04.2026, близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з мотивів вчинення акту агресії відносно особи, з якою перебував у близьких відносинах та спільно проживав - ОСОБА_3 , що вказує на пов`язаність даного правопорушення з домашнім насильством, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю і бажаючи їх настання, умисно наніс п`ять ударів кулаками рук в ділянку голови ОСОБА_3 , чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забійних ран нижньої повіки лівого ока, лівої щоки, губ, волосяної ділянки голови; субкон`юктивального крововиливу та гематом повік лівого ока, які згідно висновку експерта від 22.04.2026 № 244 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вказані протиправні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за частиною 2 статті 125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 16 квітня 2026 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій протиправний намір на проникнення до житла іншої особи, не маючи дозволу власника на користування та проникнення до житла, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, умисно, за відсутності законних підстав, прийшов до подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Порушуючи вимоги статті 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, статті 233 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнута до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, статті 311 Цивільного кодексу України, яка передбачає недоторканість житла фізичної особи, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, протиправно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_3 , без законних на те підстав та без дозволу власника, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом механічного пошкодження, а саме виривання замикаючого пристрою у вигляді металевої скоби з ціпком на вхідних дверях, проник всередину приміщення будинку за вказаною адресою, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_3 .
Вказані протиправні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за частиною 1 статті 162 КК України як незаконне проникнення до житла.
За сукупністю вчиненого ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 162 КК України, а саме: в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та у незаконному проникненні до житла.
З долученої до обвинувального акту письмової заяви обвинуваченого
 ОСОБА_2 від 27.04.2026, складеної в присутності захисника, вбачається, що
 ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 162 КК України, у вчиненні яких він обвинувачується, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами інкримінованим йому кримінальних правопорушень, ознайомлений з позбавленням права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені у результаті досудового розслідування обставини, та добровільно погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності.
З долученої до обвинувального акту письмової заяви потерпілої  ОСОБА_3  вбачається, що вона висловила згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначила про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України, також висловила згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за її відсутності.
Прокурор, відповідно до вимог частини 1 статті 302 КПК України, в обвинувальному акті заявив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно з частиною 2 статті 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
За вказаних обставин, згідно з частиною 1 статті 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 2982 цього Кодексу, невідкладно, вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість за пред`явленим йому обвинуваченням, не оспорює встановлених досудовим розслідуванням обставин інкримінованим йому кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 162 КК України, погоджується з розглядом обвинувального акта за його відсутності, суд приходить до висновку, що вчинені обвинуваченим діяння повністю доведені і вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за частиною 2 статті 125, частиною 1 статті 162 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та незаконне проникнення до житла.
Відтак судом встановлено, що своїми протиправними діями ОСОБА_2 умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 КК України, та незаконно проник до житла, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 162 КК України. 
Відповідно до статті 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , є щире каяття. 
Відповідно до статті 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого  ОСОБА_2 , є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою перебував у близьких відносинах.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до статті 12 КК України є кримінальними проступками; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, до адміністративної відповідальності притягувався, свою вину беззаперечно визнав, його вік, стан здоров`я (згідно наявних даних на обліку лікаря-психіатра КНП «Ріпкинська центральна лікарня» Ріпкинської селищної ради не перебуває, на обліку лікаря-нарколога КНП «Ріпкинська центральна лікарня» Ріпкинської селищної ради не перебуває), за місцем проживання характеризується формально.
Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд вважає за можливе призначити ОСОБА_2 покарання за частиною 2 статті 125 КК України у виді обмеження волі, за частиною 1 статті 162 КК України - у виді обмеження волі. 
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначити  ОСОБА_2 остаточне покарання у виді обмеження волі.
Приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання обставини, а також відомості про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання
 ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, а відтак його слід звільнити від відбування покарання на підставі статті 75 КК України з призначенням іспитового строку, а також покладенням на нього обов`язків, визначених у статті 76 КК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався, тому враховуючи його поведінку під час судового розгляду, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком чинності. 
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі статті 75 КК України звільнити  ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на  ОСОБА_2 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази – оптичний носій – диск з відеозаписом з нагрудного реєстратора – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Копії даного вироку надіслати учасникам судового провадження. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга через Ріпкинський районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя     ОСОБА_4