ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/10563/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року (суддя Кучма К.С.) у справі №160/10563/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:
визнати бездіяльність Державної служби України з питань праці за ознаками дискримінації протиправною та скасувати наказ Державної служби України з питань праці “Про внесення змін до наказу Держпраці від 17.01.2022 р. № 29” №199 від 28.11.2024 р.
В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що спірним наказом позивача призначено головою ліквідаційної комісії Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Неправомірність оскаржуваного наказу пов`язував з тим, що його прийнято в період тимчасової непрацездатності позивача; без забезпечення належним умов для виконання повноважень голови ліквідкомісії; без врахування відсутності волевиявлення позивача на призначення головою ліквідкомісії. Вказував також на те, що не дивлячись на його чисельні звернення відповідачем не було вжито заходів щодо скасування оскаржуваного наказу, хоча в інших випадка, по відношенню до інших працівників, відповідач приймав рішення та звільняв від виконання обов`язків членів ліквідкомісії, що, на думку позивача, свідчило про прояви дискримінації з боку відповідача по відношенню до позивача.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з питань праці “Про внесення змін до наказу Держпраці від 17.01.2022 р. № 29” №199 від 28.11.2024 р.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, зокрема, виходив з необгрунтованості оскаржуваного наказу через його невмотивованість.
При цьому, суд відхилив доводи позивача про те, що у спірному випадку мали ознаки дискримінації по відношенню до позивача.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги
апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що суд першої інстанції, без достатніх для цього правових підстав, вийшов за межі обгрунтувань заявленого позову. З цього приводу вказує на те, що позивачем фактично заявлено позов з підстав прояву по відношенню до нього дискримінації. За наслідками розгляду справи суд першої інстанції таких обставин у цій справі не встановив, натомість, задовольнив позов з інших підстав, якими позов і не обгрунтовувався. Відповідач також не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваного наказу. З цього приводу зазначає, що перебування особи на посаді, яку обіймав позивач, прямо визначається Порядком №1074, як підстава для призначення такої особи Головою ліквідкомісії установи, що ліквідується. Зазначає, що Порядок №1074 не передбачає іншого варіанту поведінки, як призначення Головою ліквідкомісі саме осіб (за посадами), які визначені Порядком №1074.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказом Держпраці від 16.07.2018 №39-кт «Про призначення ОСОБА_1 » з 17.07.2018 позивач призначений на посаду першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області ліквідовано.
Відповідно до наказу Держпраці від 17.01.2022 №29 «Про ліквідацію Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області» розпочато процес припинення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Відповідно до п.3 наказу Держпраці від 17.01.2022 №29 призначено Головою комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчого І.М.
У період з 28.03.2022 року по 17.09.2024 року позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України, у зв`язку з чим був увільненим від роботи на посаді першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
У зв`язку з увільненням від роботи ОСОБА_1 в наказ Держпраці від 17.01.2022 №29 вносились зміни щодо призначення Голови ліквідаційної комісії.
Згідно із наказом Державної служби України з питань праці від 25.09.2024 року №77-КТ “Про вихід на роботу ОСОБА_1 ” позивач приступив до виконання своїх посадових обов`язків першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області у зв`язку зі звільненням його у запас з військової служби.
Відповідно до наказу Державної служби України з питань праці від 28.11.2024 року №199 “Про внесення змін до наказу Держпраці від 17.01.2022 р. №29” на виконання постанови КМУ від 12.01.2022 року №14 - “Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці”, відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМУ від 11.02.2015 року №96 (зі змінами), Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 20.10.2011 року №1074 (зі змінами), наказано: пункт 3 наказу Держпраці від 17.01.2022 р. №29 “Про ліквідацію Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області”, викласти у такій редакції: призначити Головою Комісії Осадчого І.М., першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Не погодившись за наказом Держпраці від 28.11.2024 року №199, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
У цій справі позивачем заявлено вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, з мотивів прояву дискримінації по відношенню до позивача, та скасування наказу Державної служби України з питань праці “Про внесення змін до наказу Держпраці від 17.01.2022 р. № 29” №199 від 28.11.2024 р.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково, визнавши протиправним та скасувавши наказ Державної служби України з питань праці “Про внесення змін до наказу Держпраці від 17.01.2022 р. № 29” №199 від 28.11.2024 р., а в частині заявлених вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача в задоволенні позову відмовив, зазначивши про не встановлення у цій справі обставин, які б свідчили про наявність ознак дискримінації по відношенню до позивача.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, оскаржено фактично в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішення суду першої інстанції, на предмет його законності та обгрунтованості, в частині задоволених позовних вимог.
Як зазначено вище, постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2022 №14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області ліквідовано.
Пунктом 2 постанови КМУ №14 установлено, що здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів Державної служби з питань праці згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням міжрегіональних територіальних органів Державної служби з питань праці згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Державну службу з питань праці.
На виконання вказаної постанови КМУ №14 Державною службою України з питань праці видано наказ від 17.01.2022 №29 «Про ліквідацію Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області», яким розпочато процес припинення Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Відповідно до п.3 наказу Держпраці від 17.01.2022 №29 призначено Головою комісії з ліквідації Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчого І.М.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 затверджено Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі Порядок №1074).
Відповідно до п.1 Порядку №1074 цей Порядок визначає механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів.
Згідно із п.17 Порядку №1074 головою комісії з припинення територіального органу призначається керівник або заступник керівника такого органу, який затверджує її персональний склад.
У разі звільнення керівника територіального органу, що припиняється, та його заступників головою комісії з припинення такого органу затверджується керівник утвореного територіального органу або територіального органу, до якого переходять права та обов`язки територіального органу, що припиняється, або його заступник.
Отже, вказаною нормою права прямо передбачено те, що головою комісії з припинення територіального органу призначається керівник або заступник керівника такого органу, а у разі звільнення керівника територіального органу, що припиняється, та його заступників головою комісії з припинення такого органу затверджується керівник утвореного територіального органу або територіального органу, до якого переходять права та обов`язки територіального органу, що припиняється, або його заступник.
У спірному випадку оскаржуваним наказом призначено головою ліквідаційної комісії призначено Осадчого І.М. (позивача у справі), який обіймав посаду першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Таким чином, за умови того, що на час видання спірного наказу інших осіб, які б за посадою могли бути призначенні головою ліквідкомісії, у Головному управлінні Держпраці у Дніпропетровській області були відсутні, що не заперечувалось позивачем, то відповідачем, ураховуючи вимоги п.17 Порядку №1074, правомірно призначено головою ліквідкомісії саме позивача.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що спірний наказ відповідає вимогам Порядку №1074.
Щодо аргументів позивача, з якими останній пов`язував неправомірність оскаржуваного наказу.
Так, позивач вказував на те, що спірний наказ видано в період тимчасової непрацездатності позивача. З приводу таких аргументів суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено заборону на призначення головою комісії та видання з цього приводу розпорядчого документа в період тимчасової непрацездатності особи, яка призначається головою ліквідкомісії.
Позивач пов`язував неправомірність оскаржуваного наказу з неможливістю його виконання через відсутність належних для роботи умов служби. З приводу таких аргументів позивача суд апеляційної інстанції зазначає те, що правомірність видання наказу не пов`язана з фактичною можливістю виконання такого наказу. Обставини щодо можливості чи неможливості виконання наказу, зокрема, через не забезпечення голови ліквідкомісії робочим місцем та належними умовами роботи, виникають вже після видання наказу, в той час, коли судом, при наданні оцінки правомірності оскаржуваного наказу, оцінюються обставини, що існували на час видання такого наказу. При цьому, суд враховує і те, що обставини забезпечення позивача належними умовами роботи для виконання обов`язків голови ліквідкомісії були предметом окремого судового оскарження та розглядалися у справі №160/16565/25, в якій судом ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову.
Позивач вказував на те, що оскаржуваним наказом на нього покладено обов`язки, не передбачені посадовими обов`язками, структурою та штатним розписом без його згоди, що є грубим порушенням угоди про працю шляхом примусу до виконання роботи, не обумовленої договором. З приводу таких аргументів позивача суд апеляційної інстанції зазначає, що голова ліквідаційної комісії — це статус (повноваження), а не окрема штатна посада. Це повноваження, які тимчасово покладаються на керівника підприємства або іншу особу для управління юридичною особою на період її припинення. У зв`язку з цим будь-якої згоди на зміну умов праці, як зазначав позивач, від працівника не потребується, оскільки у такому випадку не має місце зміна умов праці, які були обумовлені договором. Стосовно згоди особи на призначення головою ліквідкомісії, слід зазначити те, що такої згоди Порядок №1074 не передбачає, як зазначено вище, особа призначається головою ліквідкомісії виключно враховуючи посаду, яка вона обіймає.
Позивач вказував на відсутність повноважень у Державної служби України з питань праці стосовно призначення голови комісії з ліквідації. З приводу таких аргументів позивача суд зазначає, що пунктом 2 постанови КМУ №14 установлено, що здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів Державної служби з питань праці згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням міжрегіональних територіальних органів Державної служби з питань праці згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Державну службу з питань праці. Отже, оскільки призначення голови ліквідкомісії є складовою заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів Державної служби з питань праці, то саме Державна служба України з питань праці наділена повноваженнями призначати голів ліквідкомісій територіальних органів, що ліквідуються.
Позивач посилався на те, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.10.2025 у справі №160/11172/25 встановлено преюдиційні для цієї справи факти, які свідчать про протиправність оскаржуваного наказу. З приводу таки посилань позивача суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору у справі №160/11172/25 було правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що жодним чином не стосується правомірності наказу про призначення позивача головою ліквідкомісії. Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, преюдиційними можуть бути визнані лише обставини, які встановлені судом під час розгляду іншої справи, а не правові висновки, які зроблені судом під час розгляду іншої справи.
Позивач посилається правові висновки Верховного Суду суть яких зводиться до того, що після ліквідації територіальних органів Державної служби України з питань праці, фактично відбулася їх реорганізація шляхом злиття у міжрегіональні управління Державної служби з питань праці, яким і були передані повноваження, завдання та функції територіальних органів Державної служби України з питань праці, а не їх ліквідація. З цим позивач пов`язує неможливість застосування Порядку №1074, оскільки у спірному випадку відбулася реорганізація, а не ліквідація.
З приводу таких доводів позивача суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані висновки Верховного Суду є застосовними у випадках працевлаштування осіб державного органу, що припиняється, шляхом переведення до новоствореного органу, до якого перейшли повноваження та функції ліквідованого органу. У спірному випадку вказане не є предметом спору та не свідчить про порушення відповідачем порядку здійснення ліквідаційної процедури, у тому числі, шляхом призначення позивача головою ліквідкомісії.
Стосовно посилання позивача на допущену відносно нього дискримінацію, то вказаним твердженням позивача судом першої інстанції було надано оцінку та зроблено висновок про не встановлення таких обставин у цій справі, що і стало підставою для відмови в задоволенні позову, в частині заявлених вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача з мотивів прояву дискримінації. Вказані висновки суду першої інстанції, як і рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, позивачем не оскаржуються.
Таким проаналізувавши встановлені обставини справи, аргументи сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нової постанови, в цій частині заявлених вимог, про відмову в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року у справі №160/10563/25, в частині задоволених вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Державної служби України з питань праці “Про внесення змін до наказу Держпраці від 17.01.2022 р. № 29” №199 від 28.11.2024 – скасувати та в цій частині заявлених вимог ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2026 року у справі №160/10563/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки. передбачені ст..ст.328. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 20.05.2026
Повне судове рішення складено 21.05.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров