УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року
м. Київ
справа № 643/18821/25
провадження № 51-47ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого  ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_4  на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року, 
встановив:
Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про закриття кримінального провадження № 42021222020000198 від 29 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України.
Харківський апеляційний суд ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2025 року переглянув за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ухвалою від 22 квітня 2026 року залишив без змін. 
На указані судові рішення до Верховного Суду ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, перевіривши яку, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
В касаційній скарзі ставиться питання про перегляд ухвали Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року, що постановлена за результатом розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 03 листопада 2025 року по суті. Отже, оскарження такого судового рішення у касаційному порядку не передбачено.
За правовою позицією Конституційного Суду України (рішення № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Такі обмеження права на касаційне оскарження ухвал слідчого судді після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвал суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такі ухвали встановлені законодавцем у змісті статті 424 КПК. 
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК, вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам статті 427 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржене судове рішення не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3