Справа № 209/1060/26
Провадження № 2/209/1584/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючої судді - Левицької Н.В.,
за участі секретаря судового засідання - Погрібної О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ: 

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з позовною заявою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) в інтересах якого діє представник Кудіна А.В. до ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Стислий виклад позовних вимог.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.02.2024 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 73179682. 
Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить в Договорі позики, реквізити та підпис сторін.
Згідно п.п.2.1 Кредитного договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №10 від 25.07.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №73179682 в сумі 40078,50 грн, з яких: - 19425,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 7402,50 грн - сума заборгованості за відсотками; - 10101,00 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом, 3150 грн комісія за надання кредиту.
Крім цього, 11 березня 2022 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8833327. 
Згідно п.п.2.1 Кредитного договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №9 від 25.07.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача за ккредитним договором №8833327 в сумі 14533,20 грн, з яких: - 3600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 3112,20 грн - сума заборгованості за відсотками; -7200,00 грн неустойка та 621,00 грн за комісію надання кредиту.
Поряд з цим, 19.01.2025 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 5823456.
Відповідно до п.п. 2,1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Мілоан» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
28.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28072025, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, указаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників №2 від 28.07.2025 до договору факторингу №28072025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5823456 в сумі 54600 грн, з яких: 19000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 26600 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 9000 грн сума заборгованості за неустойкою.
Окрім цього, 12 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 5105908.
Відповідно до п.п. 2,1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Лінеура Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 
25.09.2025 між ТОВ «Лінеура УКраїна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивач) укладено договір факторингу № 25092025, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 25.09.2025 до Договору факторингу № 25092025 від 25.09.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №5105908 в сумі 35497,89 грн., з яких: 9999,94 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20497,95 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 5000 грн. - сума заборгованості за штрафами.
Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
У зв`язку з невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань за кредитними договорами позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: 
за Кредитним договором №73179682 в розмірі 40 078,50 грн, з яких: 19 425,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 402,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 10 101,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею; 3 150,00 грн -комісія за надання Кредиту;
за Кредитним договором № 8833327 в розмірі 14 533,20 грн, з яких: 3 600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 112,20 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом; 0,00 грн - сума заборгованості за пенею; 7 200,00 грн - неустойка; 621,00 грн - комісія за надання Кредиту;
за Кредитним договором №5823456 в розмірі 54 600,00 грн, з яких: 19 000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 0,00 грн - сума заборгованості по процентам за користування кредитом; 0,00 грн - сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 26 600,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 9 000,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня);
за Кредитним договором № 5105908 в розмірі 35 497,89 грн, з яких: 9 999,94 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 497,95 грн - сума заборгованості за процентами; 5 000,00 грн - сума заборгованості за штрафами; 0,00 грн - сума заборгованості за комісією. 
Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 144 709,59 грн та понесені судові витрати.
Позиція учасників справи.
04 травня 2026 представником відповідача ОСОБА_1 -адвокатом Куценком В.А. через підсистему «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача вказує, відповідачка ОСОБА_1 не погоджується з доводами, викладеними у позовній заяві в повному обсязі, а позовні вимоги вважає незаконними. Вказує, що відповідачка ОСОБА_1 не заперечує що в зв`язку з крайньою необхідністю на протязі 2025 року дійсно зверталася за позикою грошових коштів до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Лінеура Україна», але грошові кошти які вона брала в борг у зазначених юридичних осіб вона в її розумінні повернула в повному обсязі, окрім того жодних договорів з Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів, вона ніколи не укладала і жодної копійки грошових коштів від позивача не отримувала, а надані відповідачці разом з позовом додатки які знаходиться в її розпорядженні, не можуть бути беззаперечними доказами для стягнення з неї заборгованості. Також зазначає, що в зверненні до суду Позивач посилається на те, що зазначені так звані договори споживчого кредиту, було укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» але відповідно до вимог ч.2 ст.2 цього Закону: Порядок надання банківських послуг, випуску та обігу електронних грошей, здійснення переказу коштів не є предметом правового регулювання цього Закону і регулюється спеціальним законодавством. До послуг систем дистанційного обслуговування, надання платіжних послуг (у тому числі послуг з випуску та виконання платіжних операцій з електронними грошима), страхування та інших послуг, що регулюються спеціальним законодавством, цей Закон застосовується лише в частині правочинів, вчинених в електронній формі, яка не суперечить спеціальному законодавству України, що регулює здійснення послуг із дистанційного обслуговування, надання платіжних послуг, страхування, зокрема законам України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та фінансові компанії», «Про банки і банківську діяльність» та «Про страхування». Окрім самого позову, до суду надано інші розрахунки та документи, які жодним чином не доказують того факту що ОСОБА_1 надавалися якісь грошові кошти, та їх розмір, які позивач намагається незаконно стягнути, а з урахуванням тих обставин, що ним не надано до суду належних та допустимих доказів, саме права у позивача на стягнення боргу, якщо такий можливо б і існував. Вказує, що позивач звертається до суду з конкретною вимогою про стягнення конкретної суми боргу за договором від 13.02.2025 року, але при тому що зазначений договір має певний строк виконання Позивач посилається як на підставу свого права для вимоги на договір факторингу від 25 березня 2025 року, тобто договір який було укладено ще тоді коли заборгованість за зазначеним договором взагалі була відсутня. При цьому вважає, що відомостей в якій саме формі передавалися реєстри боржників, яка кількість відступлених прав грошової вимоги та яка загальна сума заборгованості надані позивачем документи і Акти не містять, а Реєстри боржників, право вимоги до яких були відчужені ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Лінеура Україна» не надані. Додатки до договорів факторингу без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Щодо наданих позивачем на підтвердження позовних вимог довідок «Фінансова Компанія «Фінексекспрес» та ТОВ «Пейтек які з позиції позивача підтверджують зарахування коштів та розрахунок заборгованості, зазначає, що листи не є первинними бухгалтерськими документами, які би беззастережно свідчили про факт переказу коштів саме відповідачеві. Листи містить лише інформацію про здійснення переказу на картку з маскою «номер», однак не містять жодних ідентифікаційних даних, які б дозволили однозначно стверджувати, що ця картка належить саме відповідачеві. Тобто, цей доказ є недопустимим та недостатнім для підтвердження обставин, на які посилається позивач.
Відповідач ОСОБА_1 вважає, що в зв`язку з тим, що вона особисто ніколи не отримував грошових коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а позивачем не надано жодного допустимого доказу, який надавав би йому право стягнення відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
05.05.2026 через підсистему «Електронний суд» представник позивача скерував відповідь на відзив у якому зазначив, що не погоджується з відзивом на позовну заяву. Вказує, що кредитні договори з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Також вказує, що для при укладенні договорів є перелік алгоритм дій. Пройшовши весь алгоритм дій при укладенні кредитного договору вищевикладене є підтвердженням того, що кредитний договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладено в письмовій формі та підписано сторонами які узгодили всі умови, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу відповідачем на сайт Кредитодавця за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Кредитодавцем не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Кредитодавця з урахуванням особливостей визначених індивідуальною частиною. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту, тобто відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з Кредитодавцем в договірні відносини на умовах визначених Правилами. У відповідності до умов кожного укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. 
Окрім цього звертає увагу суду на те, що відповідачем факт укладення Кредитних договорів у відзиві не спростовується, навпаки визнається укладення ним Кредитних договорів з первісними кредиторами, відповідно, відповідач визнає отримання на підставі Кредитних договорів коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитних договорів. Окрім цього у Кредитних договорах зазначено контактні дані відповідача, а саме номери телефонів, внесені відповідачем власноруч при укладенні кредитного договору, зокрема номер телефону НОМЕР_1 . Зауважує що, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Відповідачем в кредитному договорі було вказано наступні реквізити платіжної картки, а саме: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Також звертає увагу суду на те, що позивач не є банківською установою, а отже на підтвердження зарахування кредитних коштів перерахованих ОСОБА_1 за кредитними договорами на її банківські картки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не може надати жодної інформації, адже згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. А тому, відповідач, як тримач карткового рахунку на який було перераховано кредитні кошти може, власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів по вищенаведених договорах. 
Щодо тверджень відповідача про невідповідність дати договору факторингу даті виникнення боргу, позивач зазначає , що на момент передачі права вимоги за Реєстром №9 від 25.07.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, заборгованість відповідача вже була сформована, оскільки кредитний договір було укладено 13.02.2025. Твердження відповідача про ненадання Реєстрів боржників є завідомо неправдивим та спростовується додатками до позовної заяви, де містяться належним чином завірені витяги з Реєстрів, що ідентифікує борг саме ОСОБА_1 . Також вказають, що у даній справі договори факторингу у встановленому законом порядку Відповідачем не визнавалися недійсними. Позивачем надано належні докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, підтверджують законність позовних вимог до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, в той час, як заперечення відповідача щодо позовних вимог, що викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджуються жодними доказами, більш того ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах, а отже позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 27 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 28 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 28 квітня 2026 року за заявою представника відповідача розгляд справи відкладено на 19 травня 2026 року.
19 травня 2026 року у судовому засіданні представник відповідача адвокат Куценко В,А. просив оголосити перерву у зв`язку з необхідністю ознайомленням з відповіддю на відзив та можливістю надання додаткових доказів по справі. Протокольною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача та оголошено перерву до 10 години 30 хвилин 18 червня 2026 року. 
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Представником відповідача через підсистему «Електронний суд» скеровано заяву про долучення доказів, в якій зокрема просив суд проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача, а також зазначив, що просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, враховуючи відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд приходить до наступного висновку.
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).
Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.
Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.
Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України).
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160(29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17.
Обов`язковим аспектом щодо дійсності вимоги є підставність виникнення вимоги (стаття 11 ЦК України), як елементу зобов`язального правовідношення (стаття 502 ЦК України) на момент відступлення та підтвердження вимоги відповідними доказами. Дійсною для передачі також є вимога, яка виникла, але строк виконання цієї вимоги ще не настав.
Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит (з коміією за надання кредиту) № 73179682, шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи. Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу кредит в сумі 21000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, який вказаний відповідачем у роз. 12 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін», а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається на 30 днів до 14.03.2025, денна процентна ставка 0,750%. Процентна ставка за понадстрокове користування кредитом складає 4,00% в день, пеня 4,00 % в день. Орієнтовна загальна вартість позики становить 25725,00 грн.
Відповідно до додатку №1 до договору про надання коштів у кредит №73179682 від 13.02.2025 сторони погодили графік платежів з 13.02.2025 по 14.03.2025, за яким загальна вартість кредиту - 25725, 00 грн: з яких 21000,00 грн - сума кредиту за договором та 3150,00 грн - проценти за користування кредитом (а.с.16).
Згідно довідки № КД-0001025538 від 08.01.2026 р. ТОВ «ФК Фінекспрес», підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 13.02.2025, сума 21000,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_4 (а.с. звор. бік 17). 
Згідно наданого розрахунку заборгованості наданого первісним кредитором, борг відповідача за договором про надання коштів у кредит №73179682 від 13.02.2025 станом на 25.07.2025 становить 40078,50 грн (а.с.25- 26).
27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
В подальшому, 25.07.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №6 до договору факторингу №27/03/25, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу.
Згідно акту прийому -передачі Реєстру боржників №10 від 25 липня 2025 року за Договором факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 10 від 25 липня 2025 року кількістю 6945. Реєстр боржників № 10 від 25 липня 2025 року передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 10 від 25.07.2025 до договору факторингу №27/03/25 до позивача перейшло право вимоги за договором про надання коштів у кредит №73179682 в сумі 40078,50 грн, яка складається з 19425,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 7402,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 10101,00 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою та 3150 грн за комісією (а.с. 24).
Відповідно до копії платіжної інструкції № 747 від 31.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 у розмірі 6856400,40 грн (а.с. звор. бік 23).
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій.
Поряд з цим, 17 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_3 було укладено договір кредитної лінії № 8833327 шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи. Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу кредит в сумі 3600,00 грн шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається на 360 днів до 05.03.2026, процентна ставка в день 0,95%, комісія за надання кредиту 17,25%, що у грошовому виразі складає 621,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 16533,00 грн, неустойка в день 180 грн. (а.с. 28-33).
Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту до договору кредитної лінії, в якому викладені ідентичні умови кредитування, такі як і в самому договорі (а.с. 34-35).
Згідно довідки № КД-000112992 від 21.01.2026 р. ТОВ «ФК Фінекспрес», підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 11.03.2025, сума 3600,00 грн. за номером платіжної картки № НОМЕР_3 (а.с. звор. бік 36). 
Згідно наданого розрахунку заборгованості наданого первісним кредитором, борг відповідача за кредитним договором №8833327 від 11.03.2025 станом на 25.07.2025 становить 14533,20 грн (а.с.40).
27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
В подальшому, 25.07.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №6 до договору факторингу №27/03/25, згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу.
Згідно акту прийому-передачі Реєстру боржників №9 від 25 липня 2025 року за Договором факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 9 від 25 липня 2025 року кількістю 5538. Реєстр боржників № 09 від 25 липня 2025 року передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 09 від 25.07.2025 до договору факторингу №27/03/25 до позивача перейшло право вимоги за договором №8833327 від 11.03.2025 в сумі 14533,20 грн, яка складається з 3600,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 3112,20 грн - сума заборгованості за відсотками; 7200,00 грн неустойка та 621,00 грн за комісією (а.с. 39).
Відповідно до копії платіжної інструкції № 746 від 31.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 у розмірі 5170230,98 грн (а.с. звор. бік 38).
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій.
Крім цього, судом встановлено, що 19.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Мілоан» із заявою на отримання кредиту, в якій просила ТОВ «Мілоан» надати їй кредит у розмірі 19000 грн (а.с. 58).
Відповідно до анкети заяви на кредит №5823456 ТОВ «Мілоан» погодив відповідачу кредит у розмірі 19000 грн, (а.с. 62).
19.01.2025 ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали Договір про споживчий кредит № 5823456 (а.с. 51-56). 
У відповідності до п.п. 1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. 
Згідно із п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 19000,00 грн.
Кредит надається загальним строком на 345 днів з 19.01.2025 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 
Відповідно до п. 1.4 Договору Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 30.12.2025.
Загальні витрати по кредиту 63270,00 грн. Денна процента ставка 0,97%. Орієнтовна вартість кредиту 82270 грн (п.1,5 Договору).
Комісія за надання кредиту: 4750.00 грн., яка нараховується за ставкою 25.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 Договору).
Згідно з п. 1.5.2. комісія за обслуговування кредиту становить 58520 грн, що нараховується за ставкою 14.00 відсотків від суми кредиту. 
П. 1.5.3. -1.5.4 Договору проценти за користування кредитом протягом користування кредитом 0.0010% річних.
Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 (п. 2.1 Договору).
Згідно з п. 6.1 Договору цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери. На Договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення Договору. Після укладення цей Кредитний договір надається (надсилається) Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. За зверненням Позичальника Товариство може повторно надати (надіслати) укладений кредитний договір на електронну скриньку Позичальника та/або виготовити і надіслати на поштову адресу Позичальника засвідчену Кредитодавцем копію цього договору в паперовому вигляді, за письмовим зверненням Позичальника. За зверненням Позичальника Товариство може повторно надати (надіслати) укладений кредитний договір на електронну скриньку Позичальника та/або виготовити і надіслати на поштову адресу Позичальника засвідчену Кредитодавцем копію цього договору в паперовому вигляді за письмовим зверненням Позичальника (п. 6.2 Договору).
У пункті 6.3 Договору сторони погодили, що приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтвердив, зокрема, що ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною.
У п. 6.4 Договору сторони погодили, що укладення договору в електронній формі є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові наслідки.
Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 Договору).
Сторонами підписано Додаток № 1 до Договору про споживчий кредит №5823456 від 19.01.2025, згідно якого погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 57, 61).
Також до заяви долучено паспорт споживчого кредиту №5823456, в якому викладені умови кредитування ідентичні кредитному договору (а.с.59-60).
Договір про надання кредиту та додатки до нього підписані відповідачем електронний підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Договір містить інформацію про анкетні дані відповідача, його місце проживання, податковий номер, номер телефону.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом перерахування на банківську куртку позичальника № НОМЕР_2 , номер якої зазначено в п.2.1 розділу 2 договору №5823456 від 19.01.2025 про споживчий кредит, що підтверджується платіжним дорученням №146454016 відповідно до якого, 19 січня 2025 року успішно перераховано грошові кошти в сумі 19000,00 на картку № № НОМЕР_2 . Призначення платежу: Кошти згідно договору 5823456 (а.с. 63).
28.07.2025 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №28072025 .
В подальшому, 29.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №1 до договору факторингу №28072025 , згідно з умовами якої було збільшено загальну суму прав вимоги, які відступаються за договором факторингу.
Згідно акту прийому -передачі Реєстру боржників №2 від 28 липня 2025 року за Договором факторингу №28072025 .від 28 липня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 2 від 28 липня 2025 року кількістю 3667. Реєстр боржників № 2 від 28 липня 2025 року передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає.
Відповідно до копії платіжної інструкції № 745 від 31.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» за договором факторингу №28072025 .від 28 липня 2025 у розмірі 9070320,30 грн (а.с. 71).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 від 28.07.2025 до договору факторингу №28072025 до позивача перейшло право вимоги за договором №5823456 від 19.01.2025 в сумі 54600,00 грн, яка складається з 19000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 26600,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 23940,00 грн сума простроченої заборгованості по комісії за обслуговування кредиту (а.с. 72).
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій.
Також, 12 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5105908 (а.с.79-90). На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 умов договору сума кредиту у сумі 1000 грн, строк кредитування 360 днів. 
Згідно п . 1.4 тип процентної ставки фіксована.
Відповідно до п.п. 1.4.1 умов договору стандартна процента ставка становить 1,00% в день.
Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк кредитування становить 46000 грн. (п. 1.6.1 Договору)
Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_5 .
Вказаний договір ОСОБА_1 підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «97072» 12.11.2024 о 20:12 год..
Також відповідач підписала додаток №1 до договору № 1473728 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в якому вказано суму до сплати за кредитом та зазначені реквізити для сплати кредиту, та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування ідентичні умовам договору (а.с.91,95, 93-94).
Обумовлену Договором суму кредиту у сумі 10000,00 грн, 12.11.2024 було зараховано відповідачу ОСОБА_1 на вказану нею у договорі платіжну картку № НОМЕР_2 одним платежем, що підтверджується: копією довідки Pay Tech ТОВ «Пейтек», який є надавачем фінансових платіжних послуг без відкриття рахунку та діє на підставі ліцензії НБУ (а.с. 99).
Згідно детального розрахунку заборгованості виконаного первісним кредитором, заборгованість відповідача за договором №5105908 від 12.11.2024 станом на 25.09.2025 становить 35497, 89 грн, з яких 9999,94 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 20497,95 грн заборгованість за відсотками та 5000 грн заборгованість за штрафами.
25.09.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 25092025, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалось відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту, а позивач зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату.
Згідно акту прийому -передачі Реєстру боржників від 25 вересня 2025 року за Договором факторингу №25092025 .від 25 вересня 2025 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 2449. Реєстр боржників передано в повному об`ємі, будь-яких зауважень до Реєстру немає.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу 25092025 від 25 вересня 2025 року божником за кредитним договором №5105908 зазначено відповідача, де загальна сума заборгованості за договором складає 35497,89 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає - 9999,94 грн, заборгованість за відсотками 20497,95 грн та 5000 грн сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 108). 
Відповідно до копії платіжної інструкції № 23274 від 30.09.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу №25092025 .від 25 вересня 2025 у розмірі 2595848,69 грн (а.с. 107).
З моменту отримання права вимоги до відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ОСОБА_1 становлять відносини, які пов`язані із укладаннями кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також його поверненням та сплатою процентів за користування ним (кредитні правовідносини).
З досліджених судом матеріалів справи вбачається, а також не спростовується і самим відповідачем, що ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів (з комісією за надання кредиту) № 73179682 від 13.02.2025 та договір кредитної лінії (Надійний) №8833327 від 11.03.2025 з ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів»; договір про споживчий кредит №5823456 від 19.01.2025 з ТОВ «Мілоан» та договір №5105908 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.11.2024 з ТОВ «Лінеура Україна» в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.
Слід зазначити, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено.
Суд зауважує, що підписання вищевказаних договорів саме відповідачем також підтверджується змістом договору позики та кредитних договорів, додатків до договорів, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача. Отже, суд вказує, що вважає факт укладення кредитних договорів саме з ОСОБА_1 доведено належними та достатніми доказами.
Суд відхиляє доводи представника відповідача, що позивачем не доведено факт перерахування коштів відповідачу за кредитними договорами, оскільки не надано первинних бухгалтерських документів, а надані довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» та ТОВ «Пейтек» не є допустим доказом на підтвердження перерахування коштів, з огляду на наступне.
На підтвердження перерахування коштів за умовами кредитних договорів позивачем долучено довідки ТОВ «ФК Фінекспрес» та Pay Tech ТОВ «Пейтек», які є надавачами фінансових платіжних послуг без відкриття рахунку та діє на підставі ліцензії НБУ
Згідно ст. 46 Закону України «Про платіжні послуги»: а) порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; б) виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; в) надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників г) надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: - номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або - унікального ідентифікатора отримувача. д) надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.
Зважаючи на вищенаведені норми Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.
Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на карткові рахунки вказані ОСОБА_1 під час заповнення заявок. А відтак суд погоджується з висловленою позицією позивача та приходить до висновку, що позивачем надані належні докази перерахування відповідачу на умовах укладених кредитних договорів кредитних коштів.
Оскільки Товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.
При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.
Слід зазначити, що відповідач розміри кредитної заборгованості та її складові належним чином не спростувала, контррозрахунку боргу не надала, також доказів повернення відповідачем у повному розмірі коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять. 
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19).
У суду відсутні докази того, що відповідач мала перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач; доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитними договорами позивачу матеріали справи не містять, а тому з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеною заборгованість відповідача перед позивачем за кредитними договорами в частині заборгованості по тілу кредиту, а саме:
за кредитним договором №73179682 від 13.02.2025 у розмірі 19425 грн; 
за кредитним договором №8833327 від 11.03.2025 у розмірі 3600,00 грн; 
за кредитним договором №5105908 від 12.11.2024 у розмірі 9999,94 грн; 
Стосовно позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за відсотками у сумі 7402,50 грн та за відсотками за понадстрокове користування кредитом у розмірі 10101,00 грн за договором про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) №73179682 від 13.02.2025 суд зазначає наступне.
Договором про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) №73179682 від 13.02.2025 року суму позики у розмірі 21000 грн та строк його дії, який становить 30 днів з 13.02.2025 по 14.03.2025 та саме протягом даного строку ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені договором відсотки, у розмірі 0,250%
Додатком 1 до договору сторони погодили розмір відсотків за весь період кредитування, який складає 1575,00 (21000 грн на 0,250% відсотків на 30 днів строку кредитування).
Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики наданого первісним кредитором заборгованість за відсотками нараховувалася після закінчення строку надання кредиту, а саме до 13.04.2025 року, а з 14.04.2025 по 26.04.2025 нараховувалися відсотки за понадстрокове користування кредитом.
Відповідно до умов договору позики п.2.3 та розділу 2 вбачається, що розмір процентної ставки може бути змінений на підставі додаткової угоди. Проте, всупереч умовам договору, позивачем не долучено додаткової угоди щодо зміни процентної ставки, а також додаткової угоди відповідача щодо пролонгації договору.
Право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання - такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц ( п.п. 91-93).
За таких обставин, вимоги позивача про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а відтак стягнення заявленої суми за понадстрокове користування кредитом у розмірі 10101,00 грн стягненню не підлягають.
Також суд звертає увагу, що при укладанні договору сторонами погоджений строк кредитування та розмір відсотків, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню погоджена сума відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 1575 грн, що на 5827,50 грн менша від заявленої суми (7402,50 грн-1575 грн).
Саме таку суму заборгованості суд вважає обґрунтованою.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення суми заборгованості за відсотками у сумі 3112,20 грн за договором кредитної лінії (Надійний) №8833327 від 11.03.2025 суд зазначає наступне.
Згідно п.2.2 розділу 2 Договору строк кредитування становить 360 днів з 11.03.2025 по 05.03.2026. саме протягом даного строку ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», мав право нараховувати відповідачу ОСОБА_1 передбачені договором відсотки, у розмірі 0,95%.
Як вбачається з розрахунку заборгованості виконаного первісним кредитором нарахування за вищевказаним договорам процентів за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та у погодженому договором розмірі. 
Також слід зазначити, що розмір денної відсоткової ставки повністю відповідає нормам чинного законодавства, відтак суд приходить до висновку, що вимога про стягнення відсотків у сумі 3112,20 грн підлягає до задоволення.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення суми заборгованості за відсотками у сумі 20497,55 грн за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.11.2024 суд зазначає наступне.
Умовами договору визначено строк кредитування протягом 360 днів, протягом якого нараховується процентна ставка у розмірі 1%.
Як вбачається з детального розрахунку заборгованості виконаного первісним кредитором, проценти нараховувалися виключно в погодженому відсотковому розмірі, який повністю відповідає нормам чинного законодавства, а також у межах строку кредитування, а відтак суд приходить до висновку, що заявлена сума заборгованості за відсотками у розмірі 20497,55 грн обґрунтована та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи спір щодо підстав та розміру нарахування позивачем комісії, суд зазначає наступне.
Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією за договором №73179682 у сумі 3150,00 грн, за договором №88333327 в сумі 621,00 грн.
Умовами вказаних договорів визначено комісії за надання кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Відтак, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.
Оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі №686/14530/15.
У постанові Верховного Суду від 31.07.2025 у справі №199/441/21 зазначено, що положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними і окреме рішення суду про визнання їх недійсними не вимагається.
З матеріалів даної справи вбачається, що комісію у розмірі 15.00% за договором №73179682 у сумі 3150,00 грн, за договором №88333327 в сумі 621 грн було визначено як комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, в матеріалах справи відсутній перелік послуг, які пов`язані з наданням кредиту та які повинні надаватись фінансовою установою, за які передбачалося б стягнення з позичальника такої комісії.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору про встановлення комісії, пов`язаної з наданням кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії за договором №73179682 у сумі 3150,00 грн та за договором за договором №88333327 в сумі 621,00 грн, слід відмовити з підстав їх необґрунтованості.
Щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №5823456 від 19.01.2025 року.
Як убачається з умов кредитного договору, пунктом 1.5.1 передбачено сплату комісії за надання кредиту у сумі 4 750 грн, яка визначається за ставкою 25 відсотків від суми кредиту та підлягає сплаті одноразово в момент видачі кредиту.
Крім того, пунктом 1.5.2 договору передбачено сплату комісії за обслуговування кредиту в загальному розмірі 58 520 грн, яка нараховується за ставкою 14 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період.
Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Як убачається зі змісту спірного договору та матеріалів справи, договором не визначено конкретного переліку додаткових та супутніх послуг, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які повинні надаватися фінансовою установою позичальнику та за які передбачено сплату комісії за надання кредиту та комісії за обслуговування кредиту. Також матеріали справи не містять доказів погодження таких послуг відповідачем.
За таких обставин суд доходить висновку, що положення пунктів 1.5.1 та 1.5.2 кредитного договору, якими передбачено сплату комісії за надання кредиту та комісії за обслуговування кредиту, є нікчемними, а тому правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 26 600 грн відсутні.
Як убачається з розрахунку заборгованості та наданих позивачем виписок по рахунку, 03 лютого 2025 року відповідачем сплачено 4 750 грн, які первісним кредитором були зараховані в рахунок сплати комісії за надання кредиту, а 18 лютого 2025 року відповідачем сплачено 2 660 грн, які кредитором були зараховані в рахунок сплати комісії за обслуговування кредиту.
Оскільки суд дійшов висновку про нікчемність положень договору, якими передбачено сплату зазначених комісій, кошти, сплачені відповідачем та безпідставно віднесені кредитором на погашення таких платежів, підлягають урахуванню при визначенні розміру непогашеної основної суми кредиту.
Враховуючи, що сума наданого кредиту становила 19 000 грн, а загальний розмір коштів, сплачених відповідачем та віднесених кредитором на погашення нікчемних платежів, становить 7 410 грн (4 750 грн + 2 660 грн), залишок заборгованості за основною сумою кредиту складає 11 590 грн (19 000 грн - 7 410 грн).
Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 11 590 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення неустойки у вигляді штрафу та пені за кредитним договором № 8833327 від 11 березня 2025 року у розмірі 7 200 грн, за кредитним договором № 5823456 від 19 січня 2025 року у розмірі 9 000 грн та за кредитним договором № 5105908 від 12 листопада 2024 року у розмірі 5 000 грн, суд зазначає таке.
Указом Президента України N 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, пунктом 2 частини 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування.
Кредитний договори укладені під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Оскільки нараховані позивачем штрафні санкції пов`язані з простроченням виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитними договорами в період дії воєнного стану, правові підстави для їх стягнення відсутні.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій за кредитними договорами № 8833327 від 11 березня 2025 року, № 5823456 від 19 січня 2025 року та № 5105908 від 12 листопада 2024 року задоволенню не підлягають.
Щодо переходу прав вимоги за договорами факторингу № 27/03/22 від 27.03.2025; за договором факторингу №28072025 від 28.07.2025 та за договором факторингу №25092025 від 25 вересня 2025 року, суд зазначає наступне.

На підтвердження набуття права вимоги до відповідача позивачем надано договори факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року, № 28072025 від 28 липня 2025 року та № 25092025 від 25 вересня 2025 року, а також документи, що підтверджують передачу прав вимоги за кредитними договорами, укладеними відповідачем.Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
На час вирішення спору вказані договори факторингу є чинними, доказів їх нікчемності або визнання недійсними суду не надано.
Дослідженими у справі доказами підтверджується перехід права грошової вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором про надання коштів (з комісією за надання кредиту) № 73179682 від 13 лютого 2025 року та договором кредитної лінії (Надійний) № 8833327 від 11 березня 2025 року, укладеними між відповідачем та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», договором про споживчий кредит № 5823456 від 19 січня 2025 року, укладеним з ТОВ «Мілоан», а також договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5105908 від 12 листопада 2024 року, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна».
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому неотримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку виконання зобов`язання, а лише надає право на виконання такого зобов`язання первісному кредиторові, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18).
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021.
За таких обставин суд відхиляє доводи представника відповідача про недоведеність переходу права вимоги до позивача.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені докази та наведені вище мотиви, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». Зокрема, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 73179682 від 13 лютого 2025 року у розмірі 21 000 грн, за договором кредитної лінії (Надійний) № 8833327 від 11 березня 2025 року у розмірі 6 712,20 грн, за договором про споживчий кредит № 5823456 від 19 січня 2025 року у розмірі 11 590 грн та за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5105908 від 12 листопада 2024 року у розмірі 30 497,89 грн.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 69 800,09 грн.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з підстав, наведених у мотивувальній частині цього рішення.
Розподіл судових витрат.
Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 328 грн 00 коп.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 69 800 грн 09 коп. із заявлених 144 709 грн 59 коп., що становить 48,23 % від загального розміру позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 605 грн 25 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-81,141, 211, 247, 258-259, 263-265, 272, 352, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: 
за договором про надання коштів у кредит № 73179682 від 13 лютого 2025 року в загальному розмірі 21000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок, з яких 19425,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 1575 грн заборгованість за відсотками;
за договором кредитної лінії № 8833327 від 11 березня 2025 року у загальному розмірі 6712 (шість тисяч сімсот дванадцять) гривень 20 копійок, з яких 3600,00 грн -заборгованість за тілом кредиту та 3112,20 грн заборгованість за відсотками;
за договором про споживчий кредит № 5823456 від 19 січня 2025 року в загальному розмірі 11590 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту;
за договором №105908 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.11.2024 у загальному розмірі 30497 (тридцять тисяч чотириста дев`яносто сім) гривень 89 копійок з яких 9999,94 грн заборгованість за тілом кредиту та 20497,95 грн, а всього стягнути заборгованість за кредитними договорами у розмірі 69800 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень 09 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 605 (одна тисяча шістсот п`ять) гривень 25 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду 
Відомості щодо сторін у справі (учасники процесу):
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Дата складання судового рішення 18 червня 2026 року. 

Суддя   Наталія ЛЕВИЦЬКА