Справа № 352/781/26
Провадження № 2/352/899/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі судді Гриньків Д.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог.
27.03.2026 року представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між відповідачем 24.07.2021 року та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір № 355380984 у формі електронного документа з використанням електронного підпису на суму 14200 грн.В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 14 500 грн. Далі, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору факторингу, які продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним № 822292001 від 28.11.2018, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 152. 
Окрім цього, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого, право вимоги до відповідача у сумі 50308,40 грн перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року 
Далі, 10.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 10/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у сумі 50 308,40 грн, з яких: 14500 грн - заборгованість по тілу кредиту; 35808,40 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 
Тому позивач просить стягнути вказану заборгованість за договором позики, судовий збір та витрати на правничу допомогу.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
Представник позивача в у позовній заяві просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити.
Відповідачу була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, днем вручення якої, відповідно до п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України є 01.05.2026 року. 
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 01.04.2026 року позовну заяву було залишено без руху.
07.04.2026 року представник позивача до суду надіслав заяву про усунення недоліків.
Ухвалою від 08.04.2026 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, витребувано докази.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 24.07.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 355380984 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 14500 грн на умовах строковості, зворотності, платності. 
За даним договором відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 14200 грн у вигляді першого траншу (п. 1.3 договору). 
Згідно п. 1.4. позичальник в будь-який час, протягом Дисконтного періоду дії Договору, може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту (Траншів) отриманих протягом всього строку дії Договору (п. 1.5 договору).
Кредитна лінія надається строком на 25 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі – «Дисконтний період»), а саме до 18.08.2021 року (п. 1.7 договору).
Згідно п. 1.8. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: п. 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 233,60 процентів річних, що становить 0,64 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; п. 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 579,65 процентів річних, що становить 1,59 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
Відповідно до п. 4.2. строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.
Згідно п. 4.3. сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Вказаний договір був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора MNV29SG8, відправлено 24.07.2021 року на відповідний номер телефону (доказ в електронному вигляді).
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 24.07.2021 року зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 , дата укладення договору 24.07.2021 року, сума кредиту 14200 грн, строк кредиту 25 днів, номер карти позичальника 4441-11XX-XXXX-5991 (доказ в електронному вигляді).
Проте, в подальшому, як зазначає позивач відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 14500 грн. Факт перерахування коштів у сумі 300 грн (Додаткові угоди до договору: збільшення суми кредиту 30.07.2021 року на 300 грн) на вказану відповідачем у заявці на отримання грошових коштів банківську карту підтверджується інформацією АТ «Універсалбанк», що була надана суду на підставі ухвали суду та випискою по рахунку НОМЕР_1 (докази в електронному вигляді).
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 355380984 від 24.07.2021 року сума до сплати станом на 21.09.2021 року становить 31 965,90 грн, з яких: 14500 грн – тіло кредиту, 17 465,90 грн – відсотки. При цьому відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 5 грн, з яких 5 грн зараховано на відсотки. (доказ в електронному вигляді).
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчувався 28 листопада 2019 року. Додатковими угодами укладеними між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» №19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, від № 32 від 31 грудня 2023 року строк дії договору №28/1118-01 продовжено, зокрема до 31 грудня 2024 року (докази в електронному вигляді).
Відповідно до умов договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі прав вимоги. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
У витязі з реєстру прав вимоги № 152 від 21.09.2021 року під порядковим номером 1987 зазначено боржника ОСОБА_1 номер кредитного договору 355380984, дата кредитного договору 24.07.2021року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 14500 грн, заборгованість по відсоткам 17 465,90грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 31 965,90грн (доказ в електронному вигляді).
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором № 355380984 від 24.07.2021 року боржником за яким є ОСОБА_1 сума до сплати станом на 15.11.2021 року становить 50 308,40 грн, з яких: 14500 грн – тіло кредиту та 35 808,40 грн – відсотки, нараховані з 22.09.2021 по 15.11.2021 року (доказ в електронному вигляді).
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01. Предметом зазначеного договору факторингу є відступлення права вимоги, що зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (п. 4.1.). У відповідності до додаткової угоди №2 від 03.08.2021 року. до договору факторингу № 05/0820-01 сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 року. Додатковою угодою №3 до цього ж договору факторингу, строк дії даного договору продовжено до 30.12.2024 року (доказ в електронному вигляді)
У витязі з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року під порядковим номером 12850 зазначено боржника ОСОБА_1 номер кредитного договору 355380984, дата кредитного договору 24.07.2021 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 14500 грн, заборгованість по відсоткам 35808,40 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 50308,40 грн (доказ в електронному вигляді).
10.07.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №10/07/25-E відповідно до умов договору фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі божників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору (доказ в електронному вигляді).
У витязі з реєстру боржників до договору факторингу № 10/07/25-Е від «10» липня 2025 року під порядковим номером 8486 зазначено боржника ОСОБА_1 номер кредитного договору №355380984 дата кредитного договору 24.07.2021 року, заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 14500 грн, заборгованість по відсоткам 35808,40 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) 50 308,40 грн (доказ в електронному вигляді).
Відповідно до виписки з особового рахунка заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №355380984 від 24.07.2021 року перед ТОВ «ФК «Ейс» складає 50 308,40 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 14500 грн, прострочена заборгованість за процентами 35 808,40 грн (доказ в електронному вигляді).
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.
В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.
Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.
У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Судом встановлено, що 24.07.2021 року між відповідачем та з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладений договір кредитної лінії № 355380984 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму 14200 грн шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,70 % за період з 24.07.2021 року по 22.08.2021 року та за ставкою 2,3% від суми кредиту за кожен день користування, який в подальшому було збільшено до 14500 грн.
При цьому згідно п. 1.7 договору кредитна лінія надається строком на 25 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі – «дисконтний період»), тобто строк надання кредитної лінії дорівнює дисконтному періоду та закінчується 18.08.2021 року.
Крім цього сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду.
В той же час, згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора позичальником було здійснено платіж в розмірі 5 грн 29.08.2021 року, тобто поза межами строку надання кредиту (дисконтного періоду), а тому таку сплату не можна вважати дією позичальника, яка б продовжила строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії. Крім цього така сума є меншою за суму нарахованих відсотків на дату сплати.
Відтак, з урахуванням правових позицій Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося після спливу визначеного цим договором строку кредитування, а саме з 18.08.2021 року. Тому, з урахуванням викладеного, відсотки за користування кредитом в даному випадку мали б становити 2 305,40 грн (14 200грн* 0,64%* 5днів +14 500грн *0,64%*20 днів-5 грн).
При цьому суд не приймає до уваги положення п. 1.12 договору, за якою факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на умовах, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду, оскільки зобов`язання відповідача щодо повернення основної суми кредиту після закінчення строку надання кредитної лінії (дисконтного періоду) трансформуються у правові наслідки невиконання умов договору у строк, за що передбачена відповідальність згідно ст. 625 ЦК України.
Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову.
Тому, позовні вимоги слід задовольнити частково в сумі 16805,40 грн.
VІІ. Судові витрати.
Згідно ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 20.08.2025 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача.
На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс" та адвокатським об`єднанням «Соломко та партнери» (доказ в електронному вигляді); додатковою угодою 25771237876 від 01.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (доказ в електронному вигляді); акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової від 29.12.2025 року № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року на загальну суму 7000 грн (доказ в електронному вигляді); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю КС № 7073/10 від 19.10.2018 року виданого на ім`я Соломко Олексій Володимирович (доказ в електронному вигляді); довіреність від 11.08.2025 року (доказ в електронному вигляді).
Згідно із ч. 1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з відповідача пропорційно слід стягнути 889,37 гривень судового збору та 2338,33 грн витрат на правничу допомогу на користь позивача.
На підставі наведеного, ст.ст. 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» заборгованість за договором кредитної лінії № 355380984 від 24.07.2021 року в сумі: 16 805 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ять) грн 40 коп., з яких: 14 500 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) грн – тіло кредиту, 2 305 (дві тисячі триста п`ять) грн 40 коп. – відсотки за користування кредитом.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 889 (вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 37 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 338 (дві тисячі триста тридцять вісім) грн 33 коп.
Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ЕЙС», вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005, м. Київ, 02090, ЄДРПОУ: 42986956;
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення складене у повному обсязі 03.06.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області    Гриньків Д.В.