Справа № 346/1588/25
Провадження № 1-кп/347/138/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2026 р. м.Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді  ОСОБА_1 ,
секретаря с/з   ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора    ОСОБА_3 ,
обвинуваченої  ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12025096180000071 від 17.03.2025 року стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої в АДРЕСА_1 та жительки АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, розлученої, на утриманні нікого не має, депутатом не обиралася, раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 заподіяла умисні легкі тілесні ушкодження потерпілій.
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
Так, близько 13:00 години 05.03.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в АДРЕСА_2 на грунті неприязних відносин вчинила словесний конфлікт із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 .
В ході даного конфлікту, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров?я потерпілої ОСОБА_5 умисно нанесла один удар дерев`яною палкою в ділянку спини, в результаті чого спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді синця з садном на фоні, в межах задньої-зовнішньої поверхні верхньої третини правого стегна та правої сідничної ділянки, садно в межах нижньої третини правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином ОСОБА_4 заподіяла умисні легкі тілесні ушкодження потерпілій, тобто вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні передбаченому ч.1 ст.125 КК України визнала повністю та пояснила, що вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Просила суворо не карати, зробила для себе правильні висновки, запевнила суд, що подібного не вчинятиме, висловила жаль з приводу вчиненого.
Показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи є її письмова заява про розгляд справи без її участі. Обвинуваченій просила призначити суворе покарання.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз?яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.
Отже, своїми умисними діяннями, які виразились у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України, а дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за вказаною статтею Кримінального кодексу.
Щодо призначення покарання.
Позиція сторони обвинувачення.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обвинувачена просила її суворо не карати.
Позиція суду щодо призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.
Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв?язку з відстрочкою.
Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, розлучена.
Обставинами, що пом?якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як на стадії досудового так і на стадії судового розгляду, а також бере до уваги, що обвинувачена до кримінальної відповідальності притягається вперше.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст.368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст.65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.
Щодо інших питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Запобіжний захід на стадії судового розгляду не обирався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.100, 349, 368, 371, 373, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Визнати  ОСОБА_4  винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.
Речові докази:
- DVD- диск з відеозаписом з камери відеоспостереження за адресою АДРЕСА_2 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя           ОСОБА_1