Справа № 159/1920/26
Провадження № 2-а/159/68/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2026 року Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
в складі: головуючого судді Грідяєвої М.В.
при секретарі Шокот С.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковель адміністративну справу за позовом ОСОБА_1  до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Клімук В.С., звернувся до суду з позовом до ГУНП у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, вказуючи на те, що постановою від 24.03.2026 року серія ЕНА № 6898930 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч.2 ст.126 КупроАП. Згідно постанови, 24.03.2026 року о 16 год. 36 хвл. він в с.Поворську по вул.Київська, керуючи транспортним засобом Джон ДІР д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п.п.2.1 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КупроАП. Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною. 24.03.2026 року, він повертаючись з поля, керував трактором та був зупинений працівниками поліції, які вказали на те, що він керує транспортним засобом без посвідчення тракториста-машиніста. Він повідомив, що в період дії воєнного стану в Україні дозволено керувати сільськогосподарською технікою без посвідчення тракториста-машиніста маючи посвідчення водія певної категорії. При цьому він надав посвідчення водія з категоріями С1,С на що працівники поліції не звернули увагу та оформили постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Посилається на п.2.1 а ПДР України, про те, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Посилається на Постанову КМУ №217 від 02.04.1994 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиниста», згідно якої у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а також протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування особи, які мають національне посвідчення водія України на право керування транспортними засобами категорії С1,С, D1, D, з дати видачі якого минуло не менше трьох років, мають право керувати, крім права виїзду на вулично-дорожню мережу, машинами категорії А1,А2,В1,В2,В3 без отримання посвідчення тракториста-машиніста. Враховуючи дію воєнного стану, наявність в нього посвідчення водія України на право керування транспортними засобами категорії С1,С. З дати видачі якого минуло більше трьох років, він має право керувати трактором без отримання посвідчення тракториста-машиніста, а тому він діяв в межах ПДР України. Вважає, що постанова прийнята з порушенням вимог ст.ст.280, 288 КУпАП, є необгрунтованою, у матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення ним адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню. Відповідачем не надано жодного доказу його вини у вчиненні правопорушення. Посилається на норми КАС, КУпАП, правову позицію ВС. Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до процесуального законодавства покладено на відповідача, як суб`єкта владних повноважень. Просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6898930  від 24.03.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно письмового клопотання представника просить розглянути справу без їх участі, позов підтримують, просять його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно письмової заяви просить розглянути справу без його участі, згідно відзиву на позов просить в позові відмовити, вказуючи на те, що постанова винесена посадовою особою, яка уповноважена розглядати справи про вчинення адміністративного правопорушення, в межах наданих повноважень, докази були оцінені в сукупності, постанова є законною та обгрунтованою. Із змісту постанови винесеної інспектором Ковельського РУП ГУНП у Волинській області старшим капитаном поліції Семенюком С.І., вбачається, 24.03.2026 року о 16 год. 46 хвл. по вул.Київській с.Поворськ Ковельського району ЛисицяВ.О. керував транспортним засобом марки Джон ДІР д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п.п.2.1 а ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КупроАП. У відповідності до ч.3 ст.18 та ст.40 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський представився та повідомив водія про факт ведення відео-фіксації на нагрудну бод-камеру. Постановою КМУ від 02.04.1994 року №217, дійсно встановлено, що у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а також протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування особи, які мають національне посвідчення водія України на право керування транспортними засобами категорії С1,С, D1, D, з дати видачі якого минуло не менше трьох років, мають право керувати, крім права виїзду на вулично-дорожню мережу, машинами категорії А1,А2,В1,В2,В3 без отримання посвідчення тракториста-машиніста. ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції на вулиці Київська в населеному пункті с.Поворськ Ковельського району Волинської області. З відео-записів із нагрудної бодікамери-поліцейських встановлено, що під час спілкування із працівниками поліції ОСОБА_1 в категоричній формі відмовлявся надавати не лише посвідчення тракториста-машиніста,а й документи, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, перелік яких встановлений відповідно до п.2.1 а, 2.1 б, 2.1 г ПДР України, висловлює незгоду з зупинкою транспортного засобу, повідомляє про відсутність в нього посвідчення водія відповідної категорії, після чого повідомляє що воно є в м.Ковель, він не завершив навчання. Таким чином поліцейським у повній мірі зафіксовано та доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Справа про вчинення адміністративного правопорушення розглянута посадовою особою, яка уповноважена КУпАП, в межах наданих повноважень, при прийнятті рішення було оцінено докази в їх сукупності, розглянута в строк, стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з чим постанова є законною, підстави для її скасування відсутні. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 до ГУНП у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим серії ЕНА №6898930 від 24.03.2026 року, ОСОБА_1  о 16 год. 36 хвл. с.Поворськ вул.Київська керував транспортним засобом марки Джон ДІР д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п.п.2.1 а ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачені ч.2 ст.126 КУпроАП. Вказаною постановою інспектор Ковельського РУП ГУНП у Волинській області капітан поліції Семенюк С.І. застосував до ОСОБА_1  адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.  ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання копії постанови.
Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.
Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, 
Відповідно до п.2.1.а ПДР України,  водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно постанови КМУ«Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиниста» №217 від 02.04.1994 року, у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а також протягом 90 днів з дня його припинення чи скасування особи, які мають національне посвідчення водія України на право керування транспортними засобами категорії С1,С, D1, D, з дати видачі якого минуло не менше трьох років, мають право керувати, крім права виїзду на вулично-дорожню мережу, машинами категорії А1,А2,В1,В2,В3 без отримання посвідчення тракториста-машиніста.
Згідно посвідченян водія, ОСОБА_1 має права керування транспортними засобами категорії А1, А, В1, С1,С, СЕ.
Суд звертає увагу, що вказаною постановою надано право керування у період дії воєнного стану транспортними засобами категорії С1,С, D1, D, особами, які мають національне посвідчення водія України на право керування з дати видачі якого минуло не менше трьох років, машинами категорії А1,А2,В1,В2,В3 без отримання посвідчення тракториста-машиніста, окрім права виїзду на вулично-дорожню мережу. Позивач, як водій тз був зупинений в межах населеного пункту с.Поворськ на вулиці Київська, тобто водій ОСОБА_1 вийшов за межи наданого права.
Таким чином, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а саме порушення п.2.1.а ПДР України  в судовому засіданні доведена, в зв`язку з чим постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП є законною та скасуванню не підлягає.
Посилання позивача на відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, спростована відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та постановою, згідно яких підтверджено рух тз під керуванням водія на вулично-дорожньої мережи без посвідчення водія відповідної категорії. 
Враховуючи, що порушення ПДР ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Джон ДІР встановлена та доведена в судовому засіданні, обґрунтування позову, як підстава для скасування постанови не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.
Враховуючи, що обов`язок доказування правомірності своїх дій покладений на відповідача, суд вважає відповідачем належними та допустимими доказами, з дотриманням вимог законодавства під час складання та винесення постанови працівником поліції, доведено законність і обґрунтованість постанови, постанова винесена посадовою особою, яка уповноважена розглядати справи про вчинення адміністративного правопорушення, в межах наданих повноважень, докази були оцінені в сукупності, встановлено наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, в зв`язку з чим підстави для скасування постанови відсутні, як і підстави для закриття провадження по адміністративній справі. 
Відповідно до п.1 ч 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
В зв`язку з відмовою у позові понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.4,5 ст.250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.  Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст.247, 268, 284, 289, 292, 293 КУпАП, ст.ст.2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України,
В И Р І Ш И В :

В позові  ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Волинського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.  
Рішення складене 22.05.2026 року.

Суддя:	М. В. ГРІДЯЄВА