Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
17 червня 2026 року справа №520/22136/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Ніколаєвої Ольги Вікторівни,
за участю секретаря судового засідання - Гончаренко Валерії Олегівни,
представника позивача - Куденка Дениса Олеговича,
представника позивача - Пономаренко Ганни Олександрівни,
представника відповідача - Гаєвської Ірини Вікторівни,
представник третьої особи - Скіцько Соломії Юріївни,
розглянувши у порядку загального провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – відповідач, ГУ ДПС в Харківській області), в якій просить скасувати податкове повідомлення-рішення №0034630707 від 20.06.2025 про нарахування штрафних санкцій у сумі 4 047 124,00 грн за порушення пункту 12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято за наслідками проведення фактичної перевірки, в результаті якої контролюючим органом зроблено помилкові висновки про порушення вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Неправомірність застосування штрафних санкцій, на думку позивача, пов`язана з тим, що контролюючим органом призначено та проведено фактичну перевірку за відсутності для цього правових підстав та з порушенням чинного законодавства України. Також, позивач зазначає, що датою набуття обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів позивачем є виключно дата 15.05.2025 - внаслідок отримання товару зі складу до магазину, що підтверджується накладною на внутрішнє переміщення товару (біжутерії) №1 від 15.05.2025.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного правління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення.
Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач 10.09.2025 через систему "Електронний суд" подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Також представником відповідача 10.09.2025 через канцелярію суду заявлено клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Позивачем 23.09.2025 подано відповідь на відзив, де викладено його пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі №520/22136/25 - задоволено, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.
Від третьої особи 17.11.2025 надійшли додаткові пояснення у справі.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача та третьої особи у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні, оскільки вважають, що рішення контролюючого органу були такими, що відповідають чинному законодавству.
Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено сторонами під час розгляду справи, на підставі доповідної записки ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 06.05.2025 №170/09-19-07-06 було прийнято наказ від 08.05.2025 №1346-5 щодо необхідності проведення фактичної перевірки магазину «Symbol», розташованого за адресою - м. Івано-Франківськ, вулиця Шевченко, 65, керуючись яким видано направлення на перевірку від 08.05.2025 №2476 та фахівцями Головного управління ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці: чоловічого магазину «Symbol», розташованого за адресою - м. Івано-Франківськ, вулиця Шевченко, 65.
За результатами проведеної перевірки складено акт фактичної перевірки від 16.05.2025 за №11050/09/15/РРО/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Посадовим особами контролюючого органу в ході проведення фактичної перевірки позивача виявлено наступні порушення. Зокрема, порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товару, який необлікований за встановленою формою в установленому законом порядку, відсутність електронної чи паперової форми обліку, первинних документів (їх копій), які підтверджують облік та походження товарів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Під час проведення перевірки у місці продажу в реалізації згідно опису ТМЦ знаходився товар, необлікований в установленому законом порядку, загальна вартість якого, становить 4 047 123,62 грн (у реалізації - 3 346 931,00 грн та згідно накладної про отримання товару на комісію, постачальником якого є ТОВ "Експрес мета" №194 від 01.03.2025 - на загальну суму 700 199,62 грн). Крім того, відповідно до електронних копій розрахункових документів, перевіркою встановлено, що у магазині здійснюється реалізація подарункових сертифікатів різної номінальної вартості, власники яких здійснюють обмін на товари, що знаходяться у магазині у продажі.
Згідно звітності, поданої позивачем встановлено, що у період з 01.01.2025 та станом на 08.05.2025 обсяг продажу товару з використанням програмних реєстраторів розрахункових операцій становить 9 948 591,30 грн.
У подальшому, на підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.06.2025 №0034630707, яким за порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 4 047 124,00 грн.
Зазначене податкове повідомлення-рішення направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку 20.06.2025. Згідно з поштовим повідомленням (довідка про причини повернення/досилання), яке міститься на конверті, лист, яким надсилалось вказане податкове повідомлення-рішення, був повернутий на адресу контролюючого органу, у зв`язку із закінченням терміну його зберігання 08.07.2025.
Тому, посилання позивача, що контролюючим органом не було дотримано вимоги ст.42 ПК України під час направлення податкового повідомлення-рішення не відповідають дійсності.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
За приписами п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.
Так, фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України.
Водночас, попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підстави та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах п. 80.2 ст. 80 ПК України.
Із матеріалів справи встановлено, що підставою проведення перевірки магазину "Symbol", розташованого за адресою - м. Івано-Франківськ, вул. Шевченка, 65, став наказ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області «Про проведення фактичної перевірки магазину "SYMBOL" від 08.05.2025 №1346-п, згідно з яким на підставі п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, наказано провести фактичну перевірку платника податку/об`єкту з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій та дозвільних документів, вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки), дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками. Дата початку перевірки визначена – 08.05.2025, тривалість проведення – відповідно до ст. 82 Податкового кодексу України 10 діб.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 06.02.2025 у справі №120/11036/23 (адміністративне провадження № К/990/5696/24): « 67. Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такою платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку" здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). 68. Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України. 69. Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). 70. Як свідчать матеріали справи та було встановлено судами попередніх інстанцій відповідачем наказом призначено фактичну перевірку ФОП на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. 71. Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 етапі 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. 72. За змістом наведених норм, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, за умови наявності у контролюючого органу інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків податкової дисципліни у сферах здійснення розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. 73. Як було встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, у справі яка розглядається, фактичну перевірку проведено на підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області №771к. 74. У матеріалах справи міститься доповідна записка Управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Вінницькій області від 20 березня 2024 року №1248/02-32-07-05 на ім`я заступника начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області, згідно якої встановлено, що в ході проведення аналізу господарської діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з реалізації алкогольних напоїв, тютюнових виробів через РРСГПРРО вбачаються порушення пунктів 1,2, 11 статті 3 Закону №265/95-ВР, у тому числі ФОП. Запропоновано надати дозвіл на проведення фактичних перевірок, в тому числі ФОП з питань дотримання вимог порядку проведення розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України. 75. Отже, колегія суддів вважає, що вказаний лист (доповідна записка) в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок. 76. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024)».
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2024 у справі №280/6832/23, від 19.02.2025 у справі №280/2619/24, від 21.02.2025 у справі №280/2615/24.
Так, правовою підставою для прийняття керівником ГУ ДПС в Івано-Франківській області наказу від 08.05.2025 №1346-п про призначення фактичної перевірки позивача слугувала доповідна записка заступника начальника - начальника відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 06.05.2025 №170/09-19-07-06 на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС в Івано-Франківській області, оскільки у ході виконання функціональних повноважень стало відомо про ймовірні порушення вимог чинного законодавства суб`єктами господарювання, зокрема, позивачем.
Відповідно п.п.80.2.3 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Відповідно до абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Верховний Суд у постанові від 28.05.2024 у справі №280/1431/23 дійшов висновків, зазначивши, що у судовій практиці прийнято розрізняти юридичну підставу, як елемент підстави для проведення перевірки, та фактичну підставу, яка розкриває сукупність обставин, що характеризують (зумовлюють) юридичну підставу. Відображенням юридичної підстави є наведення у наказі податкового органу відповідної норми ПК України, яка надає право для проведення перевірки. Відображенням фактичної підстави вважається наведення конкретних обставин (фактів), існування яких вказує на наявність юридичної підстави.
Обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 19.11.2024 у справі №160/2202/24 йдеться посилання на правовий висновок, сформований Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №420/9909/23: «якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, який містить лише одну фактичну підставу для цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин, не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним».
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 12.08.2021 у справі №140/14625/20, від 06.07.2022 у справі №420/1242/21 та від 03.11.2022 у справі №320/8042/21.
Отже, враховуючи сталу правову позицію Верховного Суду наказ ГУ ДПС в Івано-Франківській області «Про проведення фактичної перевірки» від 08.05.2025 №1346-п є законним та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Також, позивач, обґрунтовуючи протиправність проведення контролюючим органом перевірки, зазначає, що в порушення процедури її здійснення контрольна розрахункова операція 15.05.2025 проведена в порушення п.80.4 ст.80 ПК України, ст.2 Закону України "Про джерела фінансування органів державної влади" не за рахунок коштів контролюючого органу, а - за власні кошти осіб, які здійснювали перевірку, тобто, на думку позивача, не у зв`язку з виконанням функцій держави.
Так, відповідно до ст.2 Закону України від 30.06.1999 №783-XIV "Про джерела фінансування органів державної влади" органи державної влади здійснюють свою діяльність виключно за рахунок бюджетного фінансування (крім випадків, визначених цим Законом) в межах, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Органи державної влади можуть отримувати додаткові кошти з місцевих бюджетів для виконання делегованих законами України повноважень органів місцевого самоврядування.
У ході судового розгляду відповідачем не надано доказів на видачу посадовим особам Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, які в межах проведення фактичної перевірки здійснили контрольну розрахункову операцію, грошових коштів (готівки) з каси за рахунок відповідних бюджетних асигнувань контролюючого органу. Водночас, представниками позивача також не надано доказів того, що посадовими особами контролюючого органу були використані власні кошти для проведення контрольної розрахункової операції.
За усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення, проте, лише за умови, що таке порушення вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.
Разом з тим, вирішення питання проведення контрольної розрахункової операції віднесено до сфери виключних дискреційних повноважень контролюючого органу, контрольна розрахункова операція за своєю суттю не має на меті досягнення будь-яких власних цілей або задоволення потреб поза межами виконання службових завдань та повноважень, не створює жодних негативних правових наслідків для добросовісного платника податків, з огляду на що суд зазначає, що здійснення контрольної розрахункової операції за рахунок власних коштів працівників податкового органу не слід розцінювати як порушення процедури, яке впливає на законність правильного по суті рішення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновків про дотримання контролюючим органом вимог законодавства при призначенні та проведенні перевірки позивача, з огляду на що наявна необхідність надання оцінки правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у контексті наявності встановлених під час перевірки порушень.
Так, підставою прийняття податкового повідомлення-рішення №0034630707 від 20.06.2025, яким до позивача застосовано штрафні санкції на підставі ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" стали висновки податкового органу щодо порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме - незабезпечення ведення обліку товарних запасів, здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265/95-ВР.
Відповідно до ст. 2 Закону України №265/95-ВР розрахунковий документ визначено як документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно з п. 1, 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Згідно з ч.1 ст.8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Із наведених норм слідує, що за загальним правилом суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
При цьому, згідно з п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.
Із матеріалів встановлено, ФОП ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку третьої групи та не є платником податку на додану вартість.
Таким чином, в силу п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України має право вести облік товарів у довільній формі, вимоги щодо ведення обліку товарних запасів та здійснення продажу лише тих товарів, що відображені в такому обліку, на позивача не розповсюджуються.
Виключення становлять обставини здійснення продажу технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.
Так, у ході проведення фактичної перевірки встановлено, що позивачем здійснено продаж виробу BRUNELLO CUCINELLI за ціною 36 692,00 грн. з відтиском, схожим на пробу, на якому вказано "Ag 925" (назва товару відповідно до фіскального чеку, копія якого міститься у матеріалах справи, "Біжутерія жін BCMCOW9LA27"). У документах, що йшли разом з виробом, вказано: "Данное ожерелье выполнено из серебра 925 пробы" (мова оригіналу на документі). Зазначене, а саме - реалізація товару зі срібла 925 проби, який відповідно до чинного законодавства України є ювіелірним виробом, на переконання відповідача, створює обов`язок виконання позивачем вимог п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".
Відповідно до п.п. 2 п. 4 розд. І Інструкції про порядок здійснення клеймування ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, про проведення випробування та експертиз дорогоцінних металів, виробів з них, вставок дорогоцінного каміння, музейних предметів, які містять дорогоцінні метали і дорогоцінне каміння, відбитків державних пробірних клейм, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №244, виріб з дорогоцінного металу - будь-який ювелірний (побутовий) виріб, виготовлений зі сплаву (сплавів) дорогоцінного (дорогоцінних) металу (металів) - золота, срібла, платини, паладію, який використовується як прикраса або предмет побуту.
Згідно з п.п. 4 п. 4 розд. І Інструкції №244 комбінований виріб - будь-який ювелірний чи побутовий виріб, що складається з частин, виготовлених зі сплаву дорогоцінного металу, та частин, виготовлених із недорогоцінного металу або іншого матеріалу.
Пунктом 1 розд. II Інструкції №244 передбачено, що усі вироби з дорогоцінних металів, виготовлені на території України суб`єктами господарювання, мають відповідати одній з установлених законом проб та вимогам нормативних документів.
У свою чергу, абз. 1 п. 21 ст. 1 Закону України Закону України “Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними” від 18.11.1997 №637/97-ВР визначає, що проба - показник, що визначає цінність сплаву, з якого виготовлено вироби з дорогоцінних металів, і засвідчує вміст вагових одиниць основного дорогоцінного металу в одній тисячі вагових одиниць сплаву.
Відповідно до абз. 1 п. 21 ст. 1 Закону України Закону України №637/97-ВР в Україні для ювелірних та побутових виробів із дорогоцінних металів встановлюються проби, зокрема, срібло - 925 (дев`ятсот двадцять п`ята).
Судовим розглядом встановлено, що виріб, який реалізовувався позивачем, мав відтиск "Ag 925", а отже за встановленими чинним законодавством України ознаками належить до виробів з дорогоцінного металу, ювелірного (побутового) виробу, виготовленого зі сплаву (сплавів) дорогоцінного (дорогоцінних) металу (металів), або складається з частин, виготовлених зі сплаву дорогоцінного металу, та частин, виготовлених із недорогоцінного металу або іншого матеріалу, який використовується як прикраса.
Доводи представників позивача, що відтиск з написом "Ag 925" не є пробою встановленого українського зразка, та не вказує на те, що виріб виготовлено зі срібла, що у свою чергу, на думку представників позивача, підтверджує, що реалізований товар не є ювелірним виробом, спростовуються наведеним, а також тим, що наявність такого відтиску у пересічного добросовісного покупця викликає розуміння того, що такий товар виготовлено саме зі срібла чи з використанням частин срібла, будь-які інші твердження були б такими, що вводять добросовісного покупця в оману.
Відтак, слід зазначити, що оскільки позивач здійснює реалізацію, зокрема, ювелірних виробів - на нього розповсюджуються вимоги п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР.
Тому, вручення під час проведення перевірки працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області запиту про надання документів від 08.05.2025 керуючій магазином - Гатич Світлані Василівни, також є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам чинного законодавства України.
На зазначений запит позивач листом від 12.05.2025 №01/12 до перевірки надав запитувані документи. У наведеному листі від 12.05.2025 №01/12 позивач також зазначив, що товарні залишки не є предметом фактичної перевірки, а облік товарних запасів згідно п. 12 ст. З Закону №265/95-ВР не ведеться, так як, такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Зазначене стало підставою встановлення контролюючим органом порушення порядку ведення обліку товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації, у магазині «SYMBOL» за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Шевченка, буд. 65, де здійснює господарську діяльність позивач, а саме: відсутність обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, згідно із відомістю про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарів), які знаходяться в реалізації на загальну суму 3 346 931,00 грн та наданою під час проведення перевірки накладною про отримання товару на комісію, постачальником якого є ТОВ «Експресе Мета» від 01.03.2025 №194 на загальну суму 700 199,62 грн. Загальна вартість необлікованого в установленому законом порядку становить 4 047 123,62 грн. Документи, які підтверджують облік та походження товарів відсутні та до перевірки позивачем не надані.
Передусім слід вказати, що відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
При цьому, відмінність фактичної перевірки від документальної полягає саме у тому, що фактична перевірка може бути проведена у відсутність суб`єкта господарювання. Достатньо присутності лише особи, яка фактично проводить розрахункові операції саме цій особі вручаються усі документи, необхідні для початку проведення фактичної перевірки.
Пункт 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР покладає на суб`єктів господарювання обов`язок надати контролюючому органу необхідні документи для підтвердження ведення обліку товарних запасів саме на початок проведення перевірки.
Крім того, п. 85.2 ст. 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Так, відповідно до п. 1 розділу II Порядку ФО-П, який здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФО-П або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФО-П та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Пунктом 9 розділу II Порядку заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:
первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;
відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;
первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.
Пунктом 10 розділу II Порядку передбачено, що Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.
До того ж, згідно з пунктом 11 розділу II Порядку: Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі-якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).
Такі документи надаються особисто ФО-П або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.
У силу приписів ст. 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Порядок ведення обліку товарних запасів для ФОП, у тому числі платників єдиного податку затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.11.2021року за №1411/37033.
Пунктом 2 розділу І Порядку №496 визначено, що документи, які підтверджують облік та походження товарів – це Форма ведення обліку товарних запасів, встановлена додатком до Порядку №496 (далі Форма обліку) та первинні документи.
Відповідно до статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями), Податкового кодексу України та підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021року №496 затверджений Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку (надалі Порядок №496).
У пункті 2 розд.І Порядку №496 наведені значення термінів, що вживаються у ньому, зокрема:
- документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;
- місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг);
- місце зберігання – стаціонарний або будь який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП.
При цьому слід зазначити, що Верховний суд у постанові від 11.01.2024 у справі №420/12275/23 дійшов висновків про відсутність підстав для притягнення платника податків до відповідальності за статтею 20 Закону України №265 у випадку, коли на початок проведення фактичної перевірки він не мав можливості надати такі документи посадовим особам контролюючого органу, проте до закінчення фактичної перевірки усі документи були надані.
До 01 січня 2022 року пункт 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Законом України №1914-IX, який набрав чинності 01 січня 2022 року, пункт 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР викладено в наступній редакції: «Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)».
Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в абзаці 3 цієї норми осіб) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Стаття 20 Закону України №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом України №1914-IX) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Також відповідно до електронних копій розрахункових документів, перевіркою встановлено, що у магазині здійснюється реалізація подарункових сертифікатів різної номінальної вартості, власники яких здійснюються обмін на товари, що знаходяться у магазині в продажі.
Відповідно до п.п.298.2.3 п.298.2 ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ, зокрема у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у п.291.6 ст.291 ПКУ (крім платників єдиного податку третьої групи-електронних резидентів - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітнім) періодом, у якому допущено таких спосіб розрахунків.
Згідно звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, поданої ФОП ОСОБА_1 до ДПС встановлено, що в період з 01 січня 2025 станом на 08.05.2025 року обсяг продажу з використанням програмних реєстраторів розрахункових операцій становить 9948591,3грн. До платників єдиного податку, які відносяться до третьої групи, належать фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах не обмежена та у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року (абзац II п.п.3 п.291.4 ст.291 ПКУ)
Під час видачі сертифікату платник податків отримував від покупців оплату в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій), не порушуючи вимог п.291.6 ст. 291 ПКУ, та проводив цю розрахункову операцію із застосуванням ПРО, що підтверджується даними Книги обліку розрахункових операцій (КОРО), яка перевірялася під час фактичної перевірки. Пред`явлення покупцем подарункового сертифікату торговому закладу при отриманні товару з асортименту магазину не можна вважати розрахунком за відвантажені товари та розрахунковою операцією, оскільки розрахунок за товар вже відбувся, а сертифікатом покупець фактично підтверджує своє право на отримання вже оплаченого товару.
Відповідно ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Таким чином, під час обігу сертифікатів мало місце укладення договору купівлі продажу товару на умовах попередньої оплати, який є тривалим у часі: оплата під час видачі сертифікату - це і є розрахункова операція в розумінні Закону про РРО та ст.291.6 ПКУ. Сертифікат підтверджує право покупця вимагати отримання товару з асортименту магазину протягом певного часу.
Отримання товару за пред`явленим сертифікатом - це частина договору купівлі продажу, під час якої продавець виконує своє зобов`язання передати вже оплачений товар.
Перевіркою встановлено, що відповідно до електронних копій розрахункових документів, у магазині «Symbol», розташованого за адресою вул. Шевченка, 65, м. Івано-Франківськ здійснюється реалізація подарункових сертифікатів різної номінальної вартості, власники яких здійснюють обмін на товари, що знаходяться у магазині в продажі.
Пунктом 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами та доповненнями, визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти.
Пунктом 2 розділу ІІ Наказу міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № 3ВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)» передбачено, що фіскальний чек має містити обов`язкові реквізити, зокрема такий як: кількість, вартість одиниці виміру придбаного товару (отриманої послуги).
Враховуючи зазначене, при обміні власникам подарункових сертифікатів та товари, що є в магазині, не видаються відповідні розрахункові документи.
Згідно 291.6 Податкового кодексу України - платники єдиного податку першої третьої груп повинні здійснювати розрахунки за відвантажені товари (виконані роботи, надані послуги) виключно в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій).
Відповідно до п.п.298.2.3 п.298.2 ст.298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПКУ, зокрема у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у п.291.6 ст.291 ГІКУ (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) - 3 першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків.
Крім того, протиправність застосованих штрафних (фінансових) санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” обґрунтована позивачем також незгодою із датою виникнення обов`язку ведення обліку товарних запасів.
Так, позивач зазначає, що датою набуття обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів позивачем є 15 травня 2025 року внаслідок отримання зі складу до жіночого магазину «Symbol» біжутерії Brunello Cucinelli (в акті фактичної перевірки визначено як «золотиста підвіска зі складом срібла проби Ag925 вартістю 36692 грн.) за Накладною на внутрішнє переміщення товару (біжутерії) № 150525 від 15 травня 2025. Ця накладна разом із Запереченням на акт фактичної перевірки, формою обліку товарних залишків була направлена до ГУ ДПС у Івано-Франківській області. До цієї дати виріб Brunello Cucinelli не знаходився в реалізації в магазині у місці продажу, а знаходився на складі позивача, яке не є місцем продажу товару. Отже, обов`язок ведення обліку товарних залишків у позивача виник під час проведення фактичної перевірки - в останній день перевірки 15 травня 2025 року, - яка проводилася в період з 08 по 16 травня 2025. 
Водночас, як було зазначено, фахівцями контролюючого органу встановлено порушення порядку обліку товарно-матеріальних цінностей за місцем їх реалізації, у магазині «SYMBOL» за адресою: м. Івано - Франківськ, вул. Шевченка, буд. 65, де здійснює господарську діяльність позивач. Документи, які підтверджують облік та походження товарів відсутні та до перевірки не надані, що позивачем не спростовано. Позивачем також не наведено причин неможливості надання вказаних документів, у ході проведення перевірки.
Посилання позивача на надання доказів ведення обліку товарних запасів з 15.05.2025, а саме: форми обліку товарних запасів магазину, опису залишків товарів в магазині, де проводилася фактична перевірка, станом, не спростовують факту виявлення контролюючим органом порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" на момент початку проведення перевірки.
З огляду на викладене, матеріалами справи підтверджується, що позивачем не надано доказів на спростування встановлених за результатами перевірки порушень вимог чинного законодавства України.
Отже, оскаржуване податкове повідомлення-рішення №003463707 від 20.06.2025 є правомірним та скасуванню не підлягає.
Згідно зі статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність та законність своїх дій у застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, в діях якої є встановлені законом підстави для застосування неї дисциплінарного стягнення; спірні рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені наведеними законодавчими приписами.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні адміністративного позову за взаємопов`язаними позовними вимогами слід відмовити повністю.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню питання про його розподіл суд не вирішує.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вулиця Григорія Сковороди, будинок 46, місто Харків, Харківська область, Харківський район, 61057, код ЄДРПОУ: 43983495) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення виготовлено 29.06.2026.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА