ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/302/26 	

Господарський суд Житомирської області
Суддя Нестерчук С. С.
розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу
за позовом Акціонерного товариства "Житомиробленерго" 
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ"
про стягнення 12 648,32 грн

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача
Акціонерне товариство "Житомиробленерго" (далі - Позивач або АТ "Житомиробленерго") просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (далі - Відповідач або страховик) 12 648,32 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у результаті якої було пошкоджено електроопору у с. Кримок Житомирського району, власником якої є позивач. 
Позов обґрунтовано тим, що ДТП сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність власника якого була застрахована у відповідача. Позивач зазначає, що звертався до страховика із заявою про страхове відшкодування та необхідними документами, однак відповідач страхове відшкодування не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого права. 
Правові підстави позову: ст. 22, 979, 988, 1166, 1192 Цивільного кодексу України та Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
У відповіді на відзив Позивач зазначає, що факт пошкодження електроопори саме застрахованим транспортним засобом підтверджується матеріалами поліції, а відповідальність за цей транспортний засіб була застрахована у відповідача. При цьому, на думку позивача, невстановлення конкретного водія не звільняє страховика від обов`язку здійснити страхове відшкодування. Щодо розміру шкоди Позивач зазначає, що як власник електричних мереж самостійно виконав ремонтно-відновлювальні роботи, а їх вартість підтверджується кошторисом та актом виконаних робіт. Позивач також заперечує проти звіту Відповідача, оскільки, на його думку, у ньому не враховано фактичний кошторис і акт виконаних робіт та неправильно визначено характер пошкодженого об`єкта. 

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні повністю. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що позивач не довів настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу та вини особи, яка керувала автомобілем. Відповідач зазначає, що з довідок поліції не встановлено особу водія, обставини ДТП та факт притягнення будь-якої особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Також відповідач вказує, що за наявними матеріалами неможливо встановити, чи правомірно використовувався транспортний засіб на момент ДТП, чи виникла цивільно-правова відповідальність особи, яка ним керувала. Крім того, відповідач заперечує заявлений розмір шкоди, посилаючись на звіт №43253, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 8 403,43 грн без ПДВ та 10 084,12 грн з ПДВ, тоді як позивач просить стягнути 12 648,32 грн. 

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання
17.03.2026 АТ "Житомиробленерго" через підсистему "Електронний суд" звернулось до Господарського суду Житомирської області (далі - Суд) з позовною заявою.
Ухвалою від 20.03.2026 Суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
07.04.2026 через підсистему "Електронний суд" відповідача подав відзив на позовну заяву (вх.№4388).
10.04.2026 через підсистему "Електронний суд" позивач подав відповідь на відзив (вх.№4525), у якому не погоджується з доводами відповідача, вважає їх необґрунтованими та наполягає на задоволенні позову про стягнення 12 648,32 грн матеріальної шкоди. 
10.04.2026 через підсистему "Електронний суд" відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх.№4548 від 13.04.2026), у яких підтримує позицію про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. 
15.04.2026 через підсистему "Електронний суд" позивач подав заяву щодо надання пояснення на заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№4717), в якій підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, вважаючи заперечення відповідача необґрунтованими. 
16.04.2026 через підсистему "Електронний суд" відповідач подав додаткові пояснення у справі (вх.№4753), у яких підтримує заперечення проти позову та просить відмовити у його задоволенні повністю. 
Розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що передбачено ч.13 ст.8 ГПК України.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, а також принципи змагальності та диспозитивності господарського судочинства, закріплені у статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд дійшов висновку, що створено належні умови для реалізації учасниками процесу їхніх процесуальних прав, зокрема щодо висловлення правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Відповідно до частини першої статті 248 ГПК України справа у спрощеному позовному провадженні має бути розглянута судом протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Перевищення цього строку у даній справі обумовлене об`єктивними причинами, а саме перебуванням головуючого судді в період з 30.04.26 по 15.05.26 у відпустці. Це не є наслідком бездіяльності суду та не порушує права сторін на розгляд справи у розумний строк відповідно до принципів господарського судочинства (п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України) та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

ІІІ. Фактичні обставини справи
Дослідивши матеріали справи, Суд установив такі обставини.
25.05.2025 року працівниками Радомишльського РЕМ АТ "Житомиробленерго" на вулиці Славетна (Ковпака) в с.Кримок, Житомирського району, Житомирської області в результаті дорожньо-транспортної пригоди було виявлено пошкоджену (збиту) електроопору №23, ПЛ – 0,4 кВ, Л – 2, від -КТП № 479, власником якої є АТ "Житомиробленерго" (Радомишльський РЕМ). 
27.05.2025 позивач звернувся до Відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 в Житомирській області з заявою № 630/17562 про вчинення кримінального правопорушення, у якій просив залучити АТ "Житомиробленерго" в особі Радомишльського РЕМ до кримінального провадження як потерпілу сторону, якій кримінальним правопорушенням заподіяно майнову шкоду.
Згідно з кошторисом №02/06/25 на виконання будівельних робіт за червень 2025 року із заміни електроопори та актом №02/06/25 приймання виконаних будівельних робіт, вартість відновлювальних робіт визначена позивачем у сумі 12 648,32 грн. 
Відповідно до інформації Відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУНП України в Житомирській області (лист №121564-2025 від 03.06.2025), під час перевірки встановлено, що 24.05.2025 близько 22:00 у с. Кримок по вул. Славетній, 10 автомобіль марки Skoda, державний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на електроопору. Водія, який міг керувати автомобілем, на місці події не виявлено. Також зазначено, що цей автомобіль належить ОСОБА_1 . 
Згідно з полісом внутрішнього страхування №227424187, діючого на момент події, цивільно-правова відповідальність щодо транспортного засобу Skoda Kodiaq, державний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "УСГ". 
03.06.2025 позивач звернувся з листом №630/18523 до відповідача про відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 12 648,32 грн.
11.06.2025 на замовлення ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" проведено огляд та обстеження залізобетонної електроопори, що належить позивачу, про що складено акт огляду, обстеження та встановлення стану майна №43253. Відповідно до звіту №43253 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна – електроопори, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , вартість матеріального збитку з ПДВ без урахування зносу становить 10 084,12 грн, а з урахуванням зносу – 8 471,80 грн. 
22.07.2025 позивач повторно звернувся до відповідача з листом №630/24346, у якому просив надати інформацію про стан розгляду попередньої заяви та відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. 
У листі Відділення поліції №2 Житомирського РУП №2 ГУНП України в Житомирській області №182097-2025 від 20.08.2025 зазначено, що під час перевірки встановлено: 24.05.2025 близько 22:00 у с. Кримок по вул. Славетній, 10 невстановлений водій автомобіля Skoda Kodiaq, державний номер НОМЕР_1 , не дотримався бокового інтервалу та здійснив зіткнення з бетонною опорою ЛЕП, унаслідок чого автомобіль та опора ЛЕП отримали механічні пошкодження. Власниця автомобіля ОСОБА_1 пояснила, що автомобіль перебуває у користуванні її сина ОСОБА_2 , який здає його в оренду; останній свою причетність до ДТП заперечив. Також у листі зазначено, що встановити особу водія, причетного до пошкодження електроопори, під час перевірки не видалося можливим. 
23.09.2025 позивач знову звернувся до відповідача з листом №630/31692 про виплату страхового відшкодування.
Оскільки відповідач страхове відшкодування не виплатив, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. 

ІV. МОТИВИ СУДУ
На підставі встановлених обставин Суд переходить до правової оцінки спірних правовідносин та заявлених позовних вимог.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з пред`явленням потерпілою особою вимоги до страховика про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. 

1. Норми права, які застосував суд
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Особливістю відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від своєї вини, якщо не доведе, що шкоду завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. 
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні. 
20.06.2024 набрав чинності, а 01.01.2025 введений у дію Закон України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” №3720-IX, положення якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону дорожньо-транспортна пригода – це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої заподіяно шкоду життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Закону № 3720-IX забезпечений транспортний засіб – наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
За пунктом 5 частини першої статті 1 Закону № 3720-IX особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, - особа, яка використовує забезпечений транспортний засіб, крім особи, яка використовувала забезпечений транспортний засіб, що вийшов з її правомірного володіння внаслідок вчинення протиправних дій.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 3720-IX потерпілою особою є, зокрема, юридична особа, майну якої заподіяно шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та яка має право на відшкодування такої шкоди відповідно до цього Закону.
Частина друга статті 4 Закону № 3720-IX визначає, що об`єктом страхування є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, майну потерпілих осіб унаслідок настання страхового випадку.
За статтею 5 Закону № 3720-IX страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Частина друга статті 8 Закону № 3720-IX передбачає, що до відкритої інформації належать відомості про наявність чи відсутність в Єдиній централізованій базі даних інформації про чинний на запитувану дату (крім майбутньої) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо конкретного транспортного засобу, відомості про страховика, який уклав відповідний договір страхування, а також відомості щодо укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з особливостями, визначеними статтею 13 цього Закону, та/або обмеження щодо умов використання забезпеченого транспортного засобу (для внутрішніх договорів страхування). 
Частина перша статті 14 Закону № 3720-IX передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. 
Частина перша статті 18 Закону № 3720-IX передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку зі шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 26 Закону № 3720-IX у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням чи знищенням іншого майна потерпілої особи.
За змістом статті 29 Закону № 3720-IX у разі пошкодження чи знищення іншого майна, ніж транспортний засіб, страхова виплата визначається в розмірі матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначених страховиком відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика.
Стаття 30 Закону № 3720-IX визначає випадки, у яких страхова виплата не здійснюється. 
Відповідно до статті 32 Закону № 3720-IX для отримання страхової виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання, подає страховику заяву про страхову виплату у строк, що не перевищує одного року з дня настання дорожньо-транспортної пригоди.
За змістом статті 33 Закону № 3720-IX страховик має право для визначення (з`ясування) причин, обставин настання страхового випадку та розміру шкоди залучати своїх працівників або осіб, які здійснюють професійну оціночну діяльність, а також отримувати необхідну інформацію від відповідних органів.
Згідно зі статтею 34 Закону № 3720-IX страховик зобов`язаний у строк, передбачений частиною п`ятою статті 32 цього Закону, письмово у спосіб, зазначений у заяві про страхову виплату, повідомити заявника про прийняте за його заявою рішення. Страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату протягом трьох робочих днів з дня направлення заявнику повідомлення про прийняте рішення за його заявою про здійснення такої виплати. У разі прийняття рішення про відмову у здійсненні страхової виплати страховик зобов`язаний у повідомленні про прийняте рішення зазначити підстави для його прийняття.
За змістом наведених норм для вирішення спору суд має встановити: чи є позивач потерпілою особою; чи мала місце ДТП; чи брав у ній участь забезпечений транспортний засіб; чи був чинним договір ОСЦПВ щодо цього транспортного засобу; чи виникла цивільно-правова відповідальність особи, яка використовувала забезпечений транспортний засіб; чи наявні передбачені законом підстави для відмови у страховій виплаті; чи дотримався позивач порядку звернення із заявою про страхову виплату; а також який розмір матеріальних збитків підлягає відшкодуванню. 

2. Оцінка Суду
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 3,4 ст. 13 ГПК України). 
Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 76-79, 86 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позову, господарський суд виходить з таких міркувань.
Суд установив, що позивачу належить пошкоджене майно – електроопора №23 ПЛ-0,4 кВ, Л-2 від КТП №479 у с. Кримок Житомирського району. Матеріалами справи підтверджується факт її пошкодження, звернення позивача до поліції, подання заяви страховику та проведення відповідачем огляду пошкодженого майна.
Із листів Відділення поліції № 2 Житомирського РУП № 2 ГУНП України в Житомирській області вбачається, що 24.05.2025 близько 22:00 у с. Кримок по вул. Славетній автомобіль Skoda Kodiaq, державний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого опора отримала механічні пошкодження. При цьому водія, який керував транспортним засобом, під час перевірки встановити не вдалося. Доказів, які б спростовували сам факт участі зазначеного транспортного засобу у події або свідчили про іншу причину пошкодження майна позивача, відповідачем не надано.
Суд також установив, що на момент події цивільно-правова відповідальність щодо зазначеного транспортного засобу була застрахована у відповідача. Наявність чинного поліса № 227424187 щодо транспортного засобу Skoda Kodiaq, VIN № НОМЕР_2 , відповідачем по суті не заперечується, а розбіжність у державних номерних знаках відповідач пояснює зміною номерного знака після оформлення поліса. 
Відповідач вважає, що підстави для страхової виплати відсутні, оскільки не встановлено особу, винну у ДТП, а отже не доведено настання цивільно-правової відповідальності. 
Суд оцінює критично доводи відповідача про те, що відсутність постанови суду про притягнення водія до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП виключає можливість страхової виплати. 
Сам по собі факт того, що за результатами перевірки поліції не встановлено конкретну особу водія та не надано постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, не виключає можливості покладення на страховика обов`язку здійснити страхову виплату. Для виникнення такого обов`язку вирішальним є встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу та заподіяння внаслідок цього шкоди майну потерпілого, а не наявність постанови у справі про адміністративне правопорушення як єдиного доказу вини. 
При цьому Суд відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує висновки Верховного Суду.
Так, у постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18 викладено висновок про те, що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 61 постанови від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц виснувала, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. 
Суд бере до уваги, що матеріали справи не містять доказів того, що транспортний засіб Skoda Kodiaq вибув із правомірного володіння власника внаслідок протиправних дій. Як убачається з листа поліції від 20.08.2025, власниця автомобіля ОСОБА_1 пояснила, що транспортний засіб перебуває у користуванні її сина, який здає його в оренду. Отже, у матеріалах справи відсутні підстави для висновку, що на момент події цивільно-правова відповідальність особи, яка використовувала забезпечений транспортний засіб, не підпадала під страхове покриття.
Крім того, саме по собі невстановлення причетної особи до скоєння ДТП не доводить, що транспортний засіб вибув із правомірного володіння власника внаслідок протиправних дій, що шкоду завдано умисно потерпілим або що наявні інші передбачені законом підстави для відмови у страховій виплаті. Відповідач таких обставин належними доказами не підтвердив. 
Суд також враховує, що після отримання заяви позивача страховик мав передбачені Законом №3720-IX повноваження для з`ясування причин, обставин події та розміру шкоди, зокрема шляхом отримання інформації від компетентних органів і залучення оцінювача. Фактично відповідач скористався цим правом, оскільки на його замовлення було проведено огляд та складено звіт №43253 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку.
Суд установив, що позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди 03.06.2025, а також повторно звертався 22.07.2025 та 23.09.2025, проте страхове відшкодування виплачено не було, а доказів прийняття відповідачем належного рішення про відмову у виплаті із зазначенням передбачених законом підстав матеріали справи не містять. Отже, позивач дотримався встановленого законом порядку звернення до страховика, тоді як відповідач не виконав покладеного на нього обов`язку щодо здійснення страхової виплати або належного оформлення відмови в ній. 
Сукупність наявних у справі доказів дає суду підстави дійти висновку, що шкода майну позивача була заподіяна саме внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність щодо якого була застрахована у відповідача, а тому подія має ознаки страхового випадку у розумінні Закону № 3720-IX.
Щодо розміру шкоди Суд зазначає, що позивач на підтвердження розміру шкоди надав кошторис № 02/06/25 на виконання будівельних робіт за червень 2025 року із заміни електроопори та акт № 02/06/25 приймання виконаних будівельних робіт, згідно з якими вартість відновлювальних робіт становить 12 648,32 грн. Позивач також зазначає, що АТ "Житомиробленерго" є власником електричних мереж і виконавцем ремонтно-відновлювальних робіт, а заміна опори була зумовлена необхідністю відновлення електропостачання та усунення небезпеки.
Відповідач заперечує заявлений розмір шкоди та посилається на звіт №43253 від 11.06.2025, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 10 084,12 грн з ПДВ без урахування зносу та 8 471,80 грн з урахуванням зносу. 
Водночас наявність звіту, складеного на замовлення страховика, не позбавляє суд права оцінити його у сукупності з іншими доказами, зокрема документами, які підтверджують фактичний обсяг і вартість виконаних відновлювальних робіт.
Так наданий відповідачем звіт відображає оціночну вартість матеріального збитку, визначену на замовлення страховика, але сам по собі не спростовує факту виконання позивачем конкретних відновлювальних робіт та понесення ним витрат у заявленому розмірі. 
З огляду на характер пошкодженого майна, необхідність його заміни для відновлення електропостачання, наявність кошторису та акта виконаних робіт, а також відсутність доказів необґрунтованості чи завищення таких витрат, доводи відповідача щодо меншого розміру шкоди не спростовують заявлений позивачем розмір збитків.
За таких обставин суд вважає належно підтвердженим розмір матеріальної шкоди у сумі 12 648,32 грн.
Отже, позивач довів факт пошкодження належного йому майна, участь у події забезпеченого транспортного засобу, наявність чинного договору ОСЦПВ щодо цього транспортного засобу, дотримання порядку звернення за страховою виплатою та розмір завданої майнової шкоди. Натомість відповідач не довів наявності передбачених законом підстав для відмови у страховій виплаті.

V. Висновки Суду
Розглянувши справу із застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин справи і досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ "Житомиробленерго" про стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" 12 648,32 грн матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІ. Судові витрати
Судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2 622,40 грн покладаються на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.
У матеріалах справи відсутні докази понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 129, 233, 236, 237, 238, 241 ГПК України, Суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Акціонерного товариства "Житомиробленерго" задовольнити.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" на користь Акціонерного товариства "Житомиробленерго":
- 12 648,32 грн (дванадцять тисяч шістсот сорок вісім гривень 32 копійки) - вартість завданої матеріальної шкоди;
- 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) - судові витрати зі сплати судового збору.

Позивач: Акціонерне товариство "Житомиробленерго" (код ЄДРПОУ 22048622; вул. Косенка Віктора буд. 32/8, м. Житомир, Житомирська обл., 10008)
Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" (код ЄДРПОУ 30859524; вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А, м. Київ, Київська обл., 03038)

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити це рішення до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Після набрання рішення законної сили наказ може бути виданий за заявою стягувача, в якій має бути зазначена бажана форма його видачі (паперова або електронна).

Суддя С. НЕСТЕРЧУК