ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 905/541/16 

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Бенедисюка І. М. (головуючого), Васьковського О. В., Вронської Г. О., Зуєва В. А., Кібенко О. Р., Малашенкової Т. М., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання - Росущан К. О.,
представників учасників справи:
позивача - Литвин П. В. (адвокат),
відповідача - Галичева О. М. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Донецької області 11.03.2025
та постанову Східного апеляційного господарського суду 30.07.2025

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз"
про стягнення 430 562,20 грн основного боргу, 762 730,04 грн пені, 71 093,36 грн 3% річних, 743 389,27 грн інфляційних втрат.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК" "Нафтогаз України", позивач, скаржник) звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз" (далі - ПАТ "Маріупольгаз", відповідач) про стягнення 430 562,20 грн основного боргу, 762 730,04 грн пені, 71 093,36 грн 3% річних та 743 389,27 грн інфляційних втрат.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань з оплати спожитого природного газу за типовим договором на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) за періоди січень - травень, жовтень - грудень 2014 року, січень - червень 2015 року, внаслідок чого утворилася заборгованість та нараховано пеню, інфляційні втрати та 3 % річних.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Господарський суд Донецької області рішенням від 11.03.2025 (колегія суддів: Шилова О.М., Кротінова О. В., Паляниця Ю. О.), залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2025 (колегія суддів: Мартюхіна Н. О., Лакіза В. В., Хачатрян В. С.) у цій справі, позовні вимоги задовольнив частково; стягнув з ПАТ "Маріупольгаз" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 16 244,41 грн 3 % річних та 301 838,72 грн інфляційних втрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 11.03.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2025 у справі № 905/541/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 430 562,20 грн основної заборгованості, 43 949,58 грн 3% річних, 441 550,55 грн інфляційних втрат, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки вважає, що суди попередніх інстанцій застосували статті 617, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм, викладених у постановах від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22, від 16.05.2024 у справі № 913/308/23.

4.2. Доводи скаржника узагальнено зводяться до того, що: 

- форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме - від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 913/308/23);

- правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені статтею 617 ЦК України та статтею 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України), не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого частиною другою статті 625 ЦК України, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми (правова позиція, висловлена Верховним Судом від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22);

- відповідач не може посилатися на наявність інституту форс-мажору для зміни строків виконання зобов`язань у спірних правовідносинах інакше ніж в спосіб, передбачений самим договором та з урахуванням його умов; враховуючи що відповідач порушив строки повідомлення позивача про існування для нього форс-мажору, що визначені умовами пунктів 8.3, 8.5 договору, а сам сертифікат Торгового-промислової палати України (далі - ТПП України) направив позивачу майже через 10 місяців після його отримання та майже через 14 місяців після настання форс-мажору, тому він не може посилатися на дію для нього обставин непереборної сили;

- наявність форс-мажору не є підставою для відстрочення виконання відповідачем зобов`язань за договором в частині сплати основної заборгованості, а також відмови у стягненні 3% річних та інфляційних втрат, які входять до складу основного зобов`язання, оскільки форс-мажор захищає кредитора виключно від стягнення штрафних санкцій (неустойки);

- до розміру заборгованості споживачів ПАТ "Маріупольгаз" перед самим же відповідачем у розмірі 198 397,14 грн за поставку в жовтні 2014 року та 729 608,04 грн за поставку в листопаді 2014 року включено не лише ті кошти, які відповідач має сплатити позивачу за договором, а також кошти, що мають бути розподілені банком на поточні рахунки позивача, газотранспортного підприємства та самого ж відповідача;

- в основу рішення місцевий господарський суд фактично поклав висновки експерта, однак не дослідив детально розрахунки експерта та не встановив, що експерт здійснив неправильно розрахунок 3 % річних, а також інфляційні втрати, в тому числі без врахування чисельних висновків Верховного Суду щодо нарахування інфляційних втрат на кожен наступний період з урахуванням заборгованості з інфляційними втратами за минулі періоди (інфляція на інфляцію). Вказана обставина також була проігнорована судом апеляційної інстанції;

- методика розрахунку інфляційних втрат на суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань за попередній період є законною та обґрунтованою, відповідає приписам, викладеним у листі Верховного суду України від 03.04.1997 № 62-97, та пункту 3.2 Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 (аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду у справах № 905/600/18, № 905/306/18, № 908/1928/18, № 904/4565/18, № 904/4083/18, № 904/10242/17, № 913/63/18, № 905/21/19.

5. Позиція інших учасників справи

5.1. ПАТ "Маріупольгаз" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. Суди встановили, що 18.04.2014 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", продавець) (перейменовано в АТ "НАК "Нафтогаз України") та ПАТ "Маріупольгаз" (далі - покупець) на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 05.02.2014 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2014 у справі № 910/22762/13 укладено типовий договір № 08/1868-13 на купівлю-продаж природного газу (між власниками та постачальниками природного газу) (далі - договір).

6.2. Згідно з пунктом 1.1 договору в редакції додаткової угоди № 6 від 22.12.2014 продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2014- 2015 роках природний газ (далі - газ), а покупець - прийняти та оплатити газ на умовах договору.

6.3. За умовою пункту 1.2 договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації установам і організаціям, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які є кінцевими споживачами газу.

6.4. У пункті 2.1 договору сторони домовилися про загальний і помісячні обсяги газу, які підлягають передачі на підставі договору, а потім змінювали обсяги газу і періоди його передачі, викладаючи пункт 2.1 договору в новій редакції в додаткових угодах № 1 від 18.04.2014, № 6 від 22.12.2014, № 7 від 05.02.2015 та № 9 від 27.03.2015 до договору.

6.5. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 18.04.2014, яка поширила свою дію на відносини сторін, що склалися з 01.01.2014).

6.6. Згідно з пунктом 5.4 договору загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

6.7. В абзаціц 1 пункту 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки.

6.8. За первісною редакцією абзацу 2 пункту 6.1 договору (яка діяла до 17.03.2014 включно) у разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем протягом 5-ти календарних днів після підписання сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

6.9. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 18.04.2014 (яка поширила свою дію на відносини сторін, що склалися з 18.03.2014) у разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу.

6.10. Згідно з пунктом 6.2 договору оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕ, та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в тому самому місяці, в якому надійшли кошти. За наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця.

6.11. У пункті 6.4 договору сторони погодили, що покупець не зазначає призначення платежу лише у випадку перерахування коштів з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання продавця. У всіх інших випадках посилання на призначення платежу та розрахунковий період є обов`язковими.

6.12. У пункті 6.5 договору сторони домовилися, що сума, сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується сторонами як погашення заборгованості покупця перед продавцем за минулі періоди за договором, а у випадку відсутності простроченої заборгованості за договором сума, сплачена покупцем понад вартість фактично отриманого газу за розрахунковий місяць, зараховується продавцем як авансовий платіж на наступний розрахунковий місяць.

6.13. За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України та договором (пункт 7.1 договору).

6.14. За первісною редакцією пункту 7.2 договору (яка врегульовувала відносини сторін за період з 01.01.2014 до 17.03.2014 включно) у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору покупець зобов`язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Неустойка нараховується продавцем протягом шести місяців, що передують дню звернення з вимогою, претензією, позовом.

6.15. За умовою пункту 7.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 18.04.2014 (яка поширила свою дію на відносини сторін, що склалися з 18.03.2014) у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу (розділ XI договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов`язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

6.16. Відповідно до розділу 8 договору: 
- сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 8.1 договору); 
- під форс-мажорними обставинами розуміють обставини, які виникли внаслідок непередбачених сторонами подій надзвичайного і невідворотного характеру, включаючи вибухи на газопроводі, пожежі, землетруси, повені, оповзні, інші стихійні лиха, війну або військові дії. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (пункт 8.2 договору); 
- сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтвердні документи відповідно до законодавства (пункт 8.3 договору); 
- настання обставин форс-мажору підтверджується у встановленому законодавством порядку (пункт 8.4 договору); 
- виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови покупця від сплати продавцеві за газ, який був поставлений до їх виникнення (пункт 8.5 договору).

6.17. Згідно з первісною редакцією розділу XI договору він набуває чинності з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків за газ - до повного погашення заборгованості.

6.18. У пункті 2 додаткової угоди № 9 від 27.03.2015 сторони виклали розділ XI договору в такій редакції: "Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення".

6.19. Додатковими угодами № 1 від18.04.2014, № 2 від 14.05.2014, № 3 від 05.09.2014, № 4 від 10.11.2014, № 5 від 08.12.2014, № 7 від 05.02.2015, № 8 від 10.03.2015, № 10 від 03.04.2015, № 11 від 07.05.2015, № 12 від 03.06.2015 до договору сторони домовлялися про зміну ціни на газ, викладаючи пункт 5.2 договору в новій редакції.

6.20. У пункті 1 додаткової угоди № 13 від 19.06.2015 сторони домовилися вважати договір таким, що припинив дію в частині поставки газу з 01.07.2015.

6.21. З актів приймання-передачі природного газу від 30.04.2014 (за січень, лютий, березень та квітень 2014 року), 31.05.2014, 30.06.2014, 31.07.2014, 31.08.2014, 30.09.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014, 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015, 30.04.2015, 31.05.2015, 30.06.2015 та додатків-коригувань від 17.08.2015 та від 28.09.2015 до актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, 28.02.2015, 31.03.2015 та від 30.04.2015 вбачається, що відповідач прийняв від позивача у період з січня 2014 року до червня 2015 року природний газ на підставі договору на загальну суму 19 096 187,28 грн. Акти підписані без зауважень і скріплені печатками продавця та покупця.

6.22. Суди встановили, що до отримання сертифіката ТПП України покупець листом № 03-1849 від 01.12.2014 повідомив продавця про настання форс-мажорних обставин щодо виконання зобов`язань з оплатити за природний газ, поставлений за договором у жовтні та листопаді 2014 року.

6.23. Відповідач 16.12.2015 супровідним листом №03-2529 від 15.12.2015 направив позивачу оригінал сертифіката № 3389 ТПП України про форс-мажорні обставини (далі - сертифікат ТПП України), про що свідчить копія опису вкладення. Позивач факт отримання сертифіката не заперечує.

6.24. Сертифікат ТПП України засвідчує ПАТ "Маріупольгаз" форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема, акти тероризму на території м. Новоазовськ та Новоазовського району Донецької області, які унеможливили своєчасне виконання зобов`язань за договором, строк виконання яких настав:

"- 05.11.2014 - з оплати за природний газ, спожитий установами та організаціями, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів м. Новоазовська та Новоазовського району, за період жовтень 2014 року в сумі 198 397,14 грн за 33 921 куб. м природного газу (обсяг газу визначений відповідно до зафіксованих показів лічильників природного газу та підтверджується актами приймання-передачі природного газу з кожним споживачем);

- 05.12.2014 - з оплати за природний газ, спожитий установами та організаціями, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів м. Новоазовська та Новоазовського району, за період листопад 2014 року в сумі 729 608,04 грн за 119 217 куб. м природного газу (обсяг газу визначений відповідно до зафіксованих показів лічильників природного газу та підтверджується актами приймання-передачі природного газу з кожним споживачем).

Період дії форс-мажорних обставин: дата настання - 01.10.2014, дата закінчення - тривають, дату встановити неможливо".

6.25. У висновку № 804/1239 від 25.02.2019 за результатами проведення судової економічної експертизи (далі - висновок експерта або висновок) зазначено таке: 
"Виходячи з підсумків проведеного дослідження наданих документів, заявлена до стягнення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" сума основного боргу за природний газ, переданий ПАТ "Маріупольгаз" по договору:

- з урахуванням форс-мажорних обставин, викладених в сертифікаті ТПП України № 3389, не підтверджується документально, оскільки станом на 15.12.2015 сума основного боргу відсутня (наявна попередня оплата в сумі 497 442,98 грн; строк виконання за зобов`язаннями жовтня 2014 року в сумі 198 397,14 грн, листопада 2014 року в сумі 729 608,04 грн через форс-мажорні обставини не настав);

- без урахування форс-мажорних обставин, викладених в сертифікаті ТПП України № 3389, підтверджується документально станом на 15.12.2015 в сумі 430 562,20 грн, в т. ч. за періоди поставки: за лютий 2015 року в сумі 353 690,32 грн; за березень 2015 року в сумі 53 416,01 грн; за серпень 2015 року в сумі 23 455,87 грн. Розбіжності даних дослідження щодо періодів поставки, за які виникла заборгованість станом на 15.12.2015, з даними розрахунку позивача, доданого до позовної заяви, виникли внаслідок неврахування в розрахунку позивача умов пунктів 6.1, 6.2, 6.5 договору".

7. Рух справи в суді касаційної інстанції. Підстави передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата)

7.1. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 18.09.2025 відкрив касаційне провадження у справі № 905/541/16 за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 11.03.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2025 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

7.2. Відповідно до ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2025, справу № 905/541/16 за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 11.03.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2025 передано на розгляд об`єднаної палати для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 913/308/23, щодо застосування статті 617 ЦК України та статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні".

7.2.1. Колегія суддів, передаючи цю справу на розгляд об`єднаної палати, зазначила як у справі, що переглядається, так і справі № 913/308/23 сторони у договорі передбачили, що строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Крім цього, як у справі, що переглядається, так і справі № 913/308/23 умови договорів містять обов`язок щодо надання сертифіката ТПП України протягом чотирнадцяти днів з дати виникнення обставини форс-мажору. Однак умови таких договорів не містять наслідків ненадання сертифіката ТПП України у зазначений строк. Натомість колегія суддів вважає, про те що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне надання сертифіката ТПП України, має бути прямо зазначено в договорі. Такого висновку колегія суддів дійшла з огляду на правову позицію Верховного Суду щодо неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про форс-мажорні обставини, відповідно до якої про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення, має бути прямо зазначено в договорі (див. постанови Верховного Суду від 904/5328/21, від 12.03.2025 у справі № 904/5557/23). Водночас Верховний Суд неодноразово виснував, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП України за отриманням сертифіката, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП України може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин (див. постанови Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 922/2179/24, від 18.02.2025 у справі № 910/6519/24, від 17.09.2024 у справі № 911/2007/23).

7.2.2. На переконання колегії суддів, несвоєчасне надання сертифіката ТПП України про форс-мажорні обставини не позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини та, відповідно, за умови доведення форс-мажорних обставин на відкладення строку виконання зобов`язання, якщо така умова передбачена сторонами у договорі.

7.3. Об`єднана палата ухвалою від 19.12.2025 прийняла до розгляду справу № 905/541/16 за касаційною скаргою АТ "НАК" "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Донецької області від 11.03.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 30.07.2025, призначила її розгляд у відкритому судовому засіданні.

7.4. Надалі кількісно-персональний склад суддів об`єднаної палати у цій справі визначався відповідними протоколами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, які містяться в матеріалах справи.

7.5. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.6. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Предметом касаційного перегляду є законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій у частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 430 562,20 грн основної заборгованості, 43 949,58 грн 3% річних та 441 550,55 грн інфляційних втрат. У частині відмови у стягненні пені рішення не оскаржуються, а отже, у цій частині не переглядаються.

8.2. Доводи скаржника зводяться до того, що відповідач не довів наявності форс-мажорних обставин та порушив строк подання сертифіката ТПП України, що, на його думку, виключає можливість застосування інституту непереборної сили. Скаржник також вважає, що суди помилково поклалися на висновок експерта, який, на його переконання, неправильно визначив розмір 3 % річних та інфляційних втрат, не врахувавши установлену судовою практикою методику їх обчислення.

8.3. З урахуванням доводів касаційної скарги та мотивів передачі справи на розгляд об`єднаної палати суду касаційної інстанції необхідно вирішити питання щодо:
- підстав визнання форс-мажорних обставин та повідомлення про їх настання;
- наявності / відсутності підстав для відступу від правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.05.2024 у справі № 913/308/23;
- правомірності / неправомірності оскаржуваних судових рішень;

Щодо підстав визнання форс-мажорних обставин та повідомлення про їх настання; наявності / відсутності підстав для відступу від правового висновку Верховного Суду

8.4. Згідно зі статтею 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

8.5. Відповідно до частини другої статті 218 ГК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення судових рішень) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

8.6. У статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

8.7. Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (див. пункт 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16).

8.8. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

8.9. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (пункт 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

8.10. Разом з тим форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

8.11. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але й те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. З урахуванням ознак форс-мажорних обставин необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (схожий правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).

8.12. У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 зазначено, що лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.
8.13. Водночас у постанові від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 Верховний Суд виснував, що між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

8.14. До того ж, у пунктах 75- 77 постанови від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виснувала таке:

"Тобто сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу".

8.15. У постанові від 31.08.2022 у справі №910/15264/21 Верховний Суд виснував, що:

- потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП України за отриманням сертифіката;

- саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належного виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору;

- водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено у договорі (втрата стороною права посилання на форс-мажор), тобто про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення, має бути прямо зазначено в договорі.

8.16. В аспекті поставлених перед об`єднаною палатою питань слід зазначити, що у справі № 905/541/16, яка переглядається, так і у справі № 913/308/23 (від якої пропонує відступити колегія суддів) передбачені подібні умови договорів про те, що сторони зобов`язані протягом чотирнадцяти днів з дати виникнення обставини форс-мажору надати підтвердні документи та що строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. В обох справах суди встановили, що відповідач надав позивачу сертифікат ТПП України з пропуском строку, передбаченого умовами договору, - протягом чотирнадцяти днів з дати виникнення обставини форс-мажору. Однак умови таких договорів не містять наслідків ненадання сертифіката ТПП України у зазначений строк.

8.17. З цього приводу об`єднана палата зазначає, що при застосуванні положень договору щодо форс-мажорних обставин необхідно розрізняти: (1) обов`язок сторони своєчасно повідомити іншу сторону про настання таких обставин у строк і спосіб, визначені договором, та (2) обов`язок надати належні докази їх існування, зокрема сертифікат ТПП України.

8.18. Об`єднана палата виходить з того, що повідомлення про форс-мажорні обставини має бути здійснене у встановлений договором строк, а якщо він (строк) сторонами не визначений (не визначений нормами законодавства), то невідкладно - з моменту, коли стороні стало відомо про їх настання чи можливість впливу на виконання зобов`язання. Натомість отримання сертифіката ТПП України як доказу таких обставин об`єктивно пов`язане з відповідною процедурою звернення до уповноваженого органу та може відбуватися пізніше, у тому числі після настання порушення виконання зобов`язання. 

8.19. З огляду на це власне сам факт несвоєчасного надання сертифіката ТПП України за відсутності прямо передбачених договором правових наслідків такого порушення не може розцінюватися як безумовна підстава для позбавлення сторони права посилатися на форс-мажорні обставини. Водночас інше можливе лише у разі, якщо відповідна заборона або негативні наслідки прямо встановлені умовами договору. Отже, при вирішенні спору суди мають встановити, чи дотрималася сторона обов`язку щодо своєчасного повідомлення про форс-мажорні обставини, а вже після цього оцінювати належність та своєчасність подання сертифіката ТПП України як доказу.

8.20. Об`єднана палата зазначає, що у постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 913/308/23, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі та від якої пропонує відступити колегія суддів, зазначено таке:

- у спірних правовідносинах у цій справі, з урахуванням змісту договору та положень Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", для засвідчення дії обставин непереборної сили перебачено надання сертифіката ТПП не пізніше 14 днів з дати виникнення таких обставин (пункт 7.4 рамкового договору);

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні встановив, що відповідно до пункту 7.4 рамкового договору для підтвердження дії обставин непереборної сили відповідач надіслав ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" сертифікати ТПП України з пропуском передбаченого умовами договору строку. Граничні терміни виконання зобов`язань ТОВ "Луганськгаз Збут" щодо оплати вартості природного газу є такими, що настали після 24.02.2022 (дати початку воєнного стану): за січень 2022 року граничним строк проведення розрахунків є 17.03.2022; за лютий 2022 року граничним строк проведення розрахунків є 14.04.2022; за березень 2022 року граничним строк проведення розрахунків є 15.05.2022;

- відповідно, за висновками Верховного Суду 14-ти денний термін надання сертифіката був пропущений за всіма граничними строками виконання зобов`язань. За вказаних обставин відкладення строку виконання зобов`язань (строк виконання яких настав згідно з договору і не був відкладений в порядку передбаченому ним до його закінчення) є безпідставним, що не було враховано апеляційним судом. Порядок визначення та обчислення строків, визначення початку перебігу та закінчення строків зобов`язання визначено статтями 251-255 ЦК України, тож Верховний Суд критично відноситься до висновків оскаржуваної постанови щодо можливості простого перенесення (продовження) на строк дії форс-мажорних обставин терміну виконання зобов`язань, які вже було прострочено. При цьому в посиланнях апеляційного суду на правові висновки Верховного Суду у справі № 910/15264/21 від 31.08.2022 щодо належного повідомлення сторони про форс-мажор не було враховано принцип обов`язковості договору та відсутність відповідних договірних умов у справі, на яку послався суд. Суд також звертає увагу, що висновки у справі № 910/15264/21 від 31.08.2022 щодо належного повідомлення зроблені Судом при розгляді справи про внесення змін до договору та стосувалися зовсім інших обставин, відмінних від тих, що мали місце при розгляді даної справи згідно з умовами укладеного учасниками спірних правовідносин конкретних договорів (рамкового та індивідуального);

- щодо використання договірної конструкції форс-мажору у спірних правовідносинах з метою відкладення строку виконання зобов`язання, то з огляду на вказане вище Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача права посилатися на наявність інституту форс-мажору для зміни строків виконання зобов`язань у спірних правовідносинах інакше ніж у спосіб, передбачений самим договором та з урахуванням його умов (в тому числі пункту 7.4 рамкового договору щодо строку надання сертифіката ТПП України);

- також Суд зазначив, що з матеріалів справи убачається виконання відповідачем договору у лютому і березні 2022 року (тобто у спірний період дії для відповідача "форс-мажорних" обставин) в частині прийняття товару з одночасною відмовою від його виконання в частині оплати. Отже, Верховний Суд врахував у розгляді цієї справи доктрину venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки).

8.21. Однак об`єднана палата вважає, що підстав для відступу від правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.05.2024 у справі № 913/308/23 в частині наслідків несвоєчасного надання сертифіката ТПП України немає, оскільки відповідні висновки сформульовані з урахуванням конкретних фактичних обставин тієї справи та не впливають на висновки щодо відсутності форс-мажорних обставин.

8.22. З огляду на висновки, наведені у пунктах 8.17- 8.19 цієї постанови, з метою забезпечення однакового застосування норм права об`єднана палата конкретизує, що за відсутності в договорі визначених негативних наслідків несвоєчасного надання сертифіката ТПП України та за своєчасного повідомлення іншої сторони про форс-мажорні обставини сторона не позбавляється права посилатися на такі обставини. У вирішенні спору суди мають встановити, чи дотрималася сторона обов`язку щодо своєчасного повідомлення про форс-мажорні обставини, а вже після цього оцінювати належність та своєчасність подання сертифіката ТПП України як доказу.

Щодо основного боргу

8.23. Об`єднана палата, оцінюючи доводи касаційної скарги, а також оскаржувані судові рішення крізь призму правильності застосування норм права, зазначає таке.

8.24. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

8.25. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.26. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.27. Відповідно до 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.28. Згідно з положенням частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.29. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

8.30. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 617 ЦК України).

8.31. Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило, виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (див. постанову Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

8.32. Об`єднана палата зауважує, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з урахуванням принципу свободи договору. Очевидно, що за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин, як договір його сторони можуть регулювати, зокрема: (1) застосування конструкції форс-мажору у своїх відносинах (на які випадки поширюється форс-мажор, які правові наслідки існування форс-мажору (наприклад, право на зміну чи розірвання договору); (2) чим підтверджується форс-мажор; (3) чи впливає існування форс-мажору на виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі такого договору; (4) як позначається існування форс-мажору на строках виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі договору.

8.33. Як убачається з матеріалів справи, а також встановили суди попередніх інстанцій, сторони уклали типовий договір купівлі-продажу природного газу. Крім цього регулятор, затвердивши такий типовий договір, визначив у ньому чіткий і вичерпний механізм застосування та правові наслідки форс-мажорних обставин, з яким сторони, підписуючи договір, погодилися та зобов`язані його дотримуватися.

8.34. В умовах типового договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 8.1 договору). Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (пункт 8.2 договору). Сторони зобов`язані негайно повідомити про обставини форс-мажору та протягом чотирнадцяти днів з дати їх виникнення надати підтвердні документи відповідно до законодавства (пункт 8.3 договору). Виникнення зазначених обставин не є підставою для відмови покупця від сплати продавцеві за газ, який був поставлений до їх виникнення (пункт 8.5 договору).

8.35. З аналізу наведених умов убачається, що: (1) сторони визначили форс-мажорні обставини як підставу для звільнення від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за договором; (2) у разі настання форс-мажору відбувається відтермінування строків виконання зобов`язань на період дії таких обставин, що свідчить про збереження самого зобов`язання та зміну лише строку його виконання; (3) сторони встановили обов`язкову процедуру підтвердження форс-мажору, яка включає негайне повідомлення контрагента та надання підтвердних документів протягом чотирнадцяти днів з моменту виникнення таких обставин; (4) сторони прямо погодили, що форс-мажорні обставини не впливають на обов`язок покупця здійснити оплату за природний газ, поставлений до моменту їх настання.

8.36. З огляду на викладене об`єднана палата зазначає, що у випадку коли сторони договору погодили детальний порядок застосування форс-мажорних обставин, зокрема їх наслідки для виконання зобов`язань, такий порядок є визначальним для оцінки прав і обов`язків сторін. Належне підтвердження форс-мажорних обставин і дотримання встановленої договором процедури повідомлення свідчить про можливість посилання сторони на такі обставини. Водночас суди мають оцінювати не лише сам факт існування форс-мажору, але й добросовісність поведінки сторони, зокрема своєчасність повідомлення про такі обставини з урахуванням моменту, коли сторона об`єктивно усвідомила їх тривалий характер та вплив на виконання зобов`язання, надання доказів на підтвердження форс-мажорних обставин, а також строк їх надання.

8.37. У справі, що переглядається, суди встановили, що сума основного боргу, яку позивач просив стягнути з відповідача, складає 430 562,20 грн, які позивач обліковує як такі, що виникли у періодах: квітень (161 645,66 грн), травень (157 981,10 грн) та червень (110 935,44 грн) 2015 року. Однак відповідач суму боргу не визнав у повному обсязі, як і не визнав періоду виникнення заборгованості, до того ж зазначив, що позивач зарахував поточні оплати всупереч умов абзацу 1 пункту 6.1 договору, що призвело до неправильного визначення періодів прострочення, а заявлена до стягнення заборгованість за природний газ фактично є вартістю газу, отриманого у жовтні та листопаді 2014 року, відповідно до пунктів 8.1, 8.2 договору строк виконання щодо оплати якого не настав, оскільки мали місце форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

8.38. Частково відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу, суди виходили із того, що відповідач своєчасно повідомив позивача про настання обставин непереборної сили та надав сертифікат ТПП України, який відповідно до статті 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" є належним та достатнім доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції та зумовили неможливість виконання зобов`язань відповідача перед позивачем. 

8.39. За висновками судів відповідач згідно з пунктами 8.1, 8.2 договору належним чином довів факт існування форс-мажорних обставин, які настали з 01.10.2014 у м. Новоазовську та Новоазовському районі Донецької області та тривають до теперішнього часу. Зважаючи на наведене, суди зазначили, що строк виконання зобов`язання оплатити природний газ, спожитий у жовтні - листопаді 2014 року установами й організаціями, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів м. Новоазовська і Новоазовського району Донецької області, у відповідача не настав і, відповідно, позов про стягнення 430 562,20 грн основного боргу заявлено передчасно, тому не підлягає задоволенню.

8.40. Крім цього, спростовуючи доводи скаржника, апеляційний суд також зазначив, що:

- форс-мажорними обставинами покупець (відповідач) визначив проведення бойових дій та акти тероризму на території м. Новоазовськ та Новоазовського району Донецької області (в зоні проведення АТО), які унеможливили своєчасне виконання зобов`язань за договором, що в установленому законом порядку засвідчує сертифікат ТПП України. Відповідач мав правомірні очікування того, що проблеми з неможливістю надходження грошових коштів з державного бюджету для здійснення оплати за використаний бюджетними установами природний газ не триватимуть такий значний час та будуть усунуті, що надасть йому змоги виконати своєчасно взяті на себе зобов`язання перед позивачем. Лише після того, як покупець (відповідач) абсолютно та беззаперечно пересвідчився і впевнився у тривалості таких проблем та що ці проблеми не дадуть йому змогу виконати зобов`язання у визначений договором строк, він повідомив про це постачальника та направив йому сертифікат ТПП України. Отже, не лише сам факт проведення АТО на території у м. Новоазовську і Новоазовському районі Донецької області є форс-мажорною обставиною, а саме те що такі обставини набули триваючого характеру. Тому апеляційний господарський суд вважав, що дії відповідача щодо повідомлення позивача про наявність форс мажорних обставин відбулися після усвідомлення відповідачем тривалості проведення АТО та пов`язаних з цим негативних обставин і наслідків в Україні, що унеможливлювало виконання зобов`язань у строк, визначений договором;

- доводи апеляційної скарги про те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за поставлений природний газ за періоди, коли у відповідача існували форс-мажорні обставини, є безпідставними, оскільки, як встановив суд в ході розгляду справи, позивач безпідставно не враховував умов договору щодо зарахування грошових коштів та дати виникнення заборгованості згідно з додатками коригування до актів приймання-передачі (пункт 6.1 договору у відповідній редакції), а також позивач не визнавав обставин форс-мажору у жовтні - листопаді 2014 року, про що також зазначено у висновку експерта.

8.41. З урахуванням викладеного у пунктах 8.17-8.19, 8.22 цієї постанови об`єднана палата зазначає, що доводи скаржника щодо неможливості врахування сертифіката ТПП України у зв`язку з його несвоєчасним поданням не можуть бути взяті до уваги, оскільки договір не містить положень про правові наслідки несвоєчасного надання сертифіката ТПП України, а тому саме собою таке несвоєчасне надання не позбавляє сторону права посилатися на форс-мажорні обставини. 

8.42. З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій конкретні обставини у цій справі, зокрема, щодо факту наявності та належного підтвердження форс-мажорних обставин, їх впливу на можливість виконання відповідачем зобов`язань, а також дотримання сторонами погодженого договором порядку повідомлення про такі обставини, об`єднана палата зазначає, що суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині як передчасних, оскільки, як передбачено в умовах типового договору, строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. 

8.43. Об`єднана палата зазначає, що доводи касаційної скарги в цій частині фактично зводяться до незгоди скаржника з встановленими судами попередніх інстанцій обставинами щодо наявності форс-мажорних обставин та їхнього впливу на можливість виконання відповідачем зобов`язання з оплати природного газу. Крім цього об`єднана палата, діючи в межах касаційної інстанції, не здійснює переоцінки доказів та не встановлює нових фактичних обставин, а тому немає підстав для зміни висновків судів попередніх інстанцій. Цей висновок узгоджується з раніше ухваленою постановою Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 905/1252/16 між тими самими сторонами щодо іншого договору за той самий період, якою Суд залишив без змін рішення судів про наявність форс-мажорних обставин та відтермінування строку виконання зобов`язань.

Щодо 3 % річних та інфляційних втрат

8.44. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

8.45. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

8.46. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

8.47. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України як складова грошового зобов`язання та особлива міра відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

8.48. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18). Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення трьох процентів річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити вже згадані інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які через інфляційні процеси матимуть іншу цінність порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг). Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 921/94/21.

8.49. Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

8.50. Як убачається з матеріалів справи, позивач заявив до стягнення 3 % річних у сумі 71 093,36 грн за період з 20.02.2014 до 15.12.2015 та інфляційні втрати у сумі 743 389,27 грн за період з березня 2014 року до листопада 2015 року. 

8.51. Суди зазначили, що в межах сум і періодів, визначених позивачем у розрахунку позовних вимог, з урахуванням форс-мажорних обставин за розрахунком експерта підтверджуються документально:

- сума 3% річних в загальному розмірі 26 640,19 грн, нарахована за період з 05.05.2014 до 18.10.2015;

- сума інфляційних втрат в загальному розмірі 324 471,41 грн, нарахована за період з червня 2014 року до вересня 2015 року.

8.52. Також суди встановили, що станом на 29.05.2014 на рахунку позивача обліковувалася переплата в сумі 2 792 268,32 грн за іншим укладеним з відповідачем договором, яку позивач повернув лише 07.07.2014 і яку відповідач негайно використав для оплати боргу за договором, на підставі якого заявлено позову у цій справі. Крім цього, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що після 07.07.2014 позивач врахував кошти в сумі 2 792 268,32 грн як погашення заборгованості, що існувала в його обліку станом на 07.07.2014 (за лютий (залишок боргу), березень - травень (повна оплата) 2014 року), а також як передплату, за рахунок якої в наступному періоді погашалася заборгованість за червень - вересень (повністю) і жовтень (частково) 2014 року. Експерт врахував кошти в сумі 2 792 268,32грн як погашення заборгованості, що існувала станом на 07.07.2014 (за лютий (залишок боргу), березень і квітень (повна оплата) 2014 року), а також як передплату, за рахунок якої підлягала погашенню заборгованість за серпень, вересень, жовтень (повністю) і листопад (частково) 2014 року.

8.53. Суди встановили, що позивач у період з 29.05.2014 до 06.07.2014 володів і користувався коштами відповідача, переплаченими за іншим договором, і знецінення коштів позивача в цей період не відбувалося. Отже, суди дійшли висновку, що 3% річних в загальній сумі 10 395,78 грн за період з 29.05.2014 до 06.07.2014 та інфляційні втрати в загальній сумі 22 632,69 грн за період з червня 2014 року, нараховані експертом на суми боргу за лютий, березень і квітень 2014 року, погашені за рахунок оплати в сумі 2 792 268,32 грн, не підлягають стягненню з відповідача.

8.54. До того ж суди дійшли висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в загальному розмірі 16 244,41 грн та інфляційних втрат в загальному розмірі 301 838,72 грн, розраховані судом на основі додатку № 4 "Дослідження розрахунку сум інфляційних втрат, пені та 3 % річних за несвоєчасне погашення заборгованості ПАТ "Маріупольгаз" за договором станом на 15.12.2015 (з урахуванням форс-мажорних обставин)" відповідно до висновку експерта.

8.55. Колегія суддів апеляційного господарського суду перевірила розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, які здійснені експертом та перераховані місцевим судом, за результатом чого встановила, що вони є арифметично правильними, відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, тому такі нарахування є обґрунтованими.

8.56. Доводи касаційної скарги, зокрема посилання на окремі правові позиції Верховного Суду, не спростовують встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин та зроблених ними висновків і не суперечать їм. Отже, об`єднана палата погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо нарахування та відмови у стягненні частини 3 % річних та інфляційних втрат.

8.57. З урахуванням зазначеного об`єднана палата діючи в межах повноважень, передбачених статтею 300 ГПК України, перевіривши у межах касаційної скарги законність та обґрунтованість судових рішень, дійшла висновку, що висновки судів попередніх інстанцій є правомірними. Підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку не отримали підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

8.58. Доводи ПАТ "Маріупольгаз", викладені у відзиві, беруться до уваги Касаційним господарським судом у тій частині, яка узгоджується з викладеними у цій постанові міркуваннями.

8.59 Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування цього судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

8.60. Учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.2. Згідно з частинами першою, другою статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

9.3. Врахувавши доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим підстави для скасування судових рішень попередніх інстанцій - відсутні.

10. Судові витрати

10.1. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення оскаржуваних судових рішень без змін, то судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області 11.03.2025 в оскаржуваній частині та постанову Східного апеляційного господарського суду 30.07.2025 у справі № 905/541/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя О. Васьковський
з окремою думкою

Суддя Г. Вронська

Суддя В. Зуєв

Суддя О. Кібенко
з окремою думкою

Суддя Т. Малашенкова

Суддя Ю. Чумак