КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 755/24025/25 Головуючий у суді першої інстанції - Голаган В.І.
Номер провадження № 22-ц/824/7053/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_11, поданою представником ОСОБА_11, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Галагана В.І., у місті Києві, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану в м, Києві, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про оголошення особи померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони,-
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказана заява мотивована тим, що 01 лютого 2023 року її чоловік ОСОБА_5 був призваний на військову службу, та наказом командира в/ч НОМЕР_1 приступив до виконання службових обов`язків за посадою солдата. 
16 липня 2024 року вона отримала Сповіщення сім`ї № 13 за підписом командира в/ч НОМЕР_1 , в якому її сповіщено про зникнення безвісти ОСОБА_5 ..
Наказом № 74/ДСК від 18 липня 2024 року командира в/ч НОМЕР_1 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти співробітників вказаної військової частини капітана ОСОБА_6 та сержанта ОСОБА_5 .. За наслідками проведення службового розслідування складено Акт, затверджений начальником в/ч НОМЕР_1 від 23 липня 2024 року, який містить письмові свідчення щодо ймовірного отримання поранень несумісних із життям сержантом ОСОБА_5 під час виконання військових обов`язків, та через постійні обстріли зі сторони противника, немає можливості евакуювати тіло загиблого, тому під час проведення службового розслідування не було складено Акт про настання смерті сержанта ОСОБА_5 .. 
Встановлення заявленого факту необхідне заявнику як дружині ОСОБА_5 для отримання спадщини та передбачених законом виплат.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про оголошення особи померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, - задоволено. Сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , - оголошено померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ІНФОРМАЦІЯ_11 - ОСОБА_11. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема не надсилання Міністерству оборони України заяви з додатками та ненадання доступу до підсистеми «Електронний суд». Крім того, вважає, що справа підлягала розгляду за участю двох присяжних, а її розгляд судом в іншому складі свідчить про ухвалення рішення судом, не встановленим законом.
Крім того зазначає, що суд першої інстанції не врахував відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_3 статусу юридичної особи, оскільки він є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вважає, заінтересованою особою у справі мав бути залучений саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не перевірення судом зазначених обставин призвело до ухвалення незаконного рішення в цій частині.
Також посилається і на те, що з матеріалів справи вбачається, що сержант ОСОБА_5 пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті збройної агресії рф проти України.
Коли воєнні дії на території України не закінчилися та про скасування/припинення воєнного стану в Україні не оголошено, особа може бути оголошена померлою лише через два роки, або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно Витягу з Акту службового розслідування від 23 липня 2024 року, затвердженого начальником четвертої групи першого відділу в/с А0504, сержант ОСОБА_5 вважається таким що зник безвісті, 14 липня 2024 року, під час виконання обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Відповідно до постанови Касаційного суду у складі Верховного Суду від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23 відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та унеможливлює оголошення особи померлою.
Крім того, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф.
Згідно з даним Переліком населений пункт селище Північне Торецької міської територіальної громади Донецької області належить до територій, які тимчасово окуповані рф території України.
Таким чином, під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
При апеляційному розгляді судом апеляційної інстанції за клопотанням представника заявника ОСОБА_1 , адвоката Бураго М.Д. до участі в розгляді вказаної справи залучено військову частину НОМЕР_1 . 
Представник апелянта ІНФОРМАЦІЯ_11, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 133, 134) до суду апеляційної інстанції не з`явився та заяв про відкладення розгляду справи із підстав, які б могли бути визнанні поважними не подав. 
Заявник у справі ОСОБА_1 , її представник адвокат Бураго М.Д., зацікавлені особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 при апеляційному розгляді заперечували проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просили залишити її без задоволення, а ухвалене у справі рішення суду без змін, оскільки обставини які викладені в рішенні суду відповідають дійсності і норми матеріального права судом застосовані правильно.
Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 також заперечив щодо задоволення поданої апеляційної скарги та вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи на які посилається апелянт не спростовують викладених у рішенні суду висновків.
Інші належним чином повідомлені (а.с. 135, 137) учасники справи (Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану в м, Києві, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_5 ) до суду апеляційної інстанції не з`явились. 
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 27 липня 2012 року зареєстрували шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 27 липня 2012 року, актовий запис № 831 (а.с. 14).
Згідно даних паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 14 листопада 2002 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 15)
Наказом № 39 від 24.02.2022 року командира в/ч НОМЕР_3 - ІНФОРМАЦІЯ_7 старшого солдата ОСОБА_5 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , зарахованого до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 24 лютого 2022 року. (а.с. 24)
16.07.2024 року командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 надіслано сповіщення про зникнення безвісти чоловіка, сержанта ОСОБА_5 , під час виконання бойового завдання 14.07.2024 року в районі селища Північне Торецької міської територіальної громади Донецької області. (а.с. 16)
Наказом № 49/ДСК від 25.07.2024 року командира в/ч НОМЕР_1 МО України, сержанта ОСОБА_5 , визнано таким, що безвісно відсутній. (а.с. 20)
За даними Витягу з Акту службового розслідування, затвердженого начальником четвертої групи першого відділу в/с НОМЕР_1 , встановлено, що:
- відповідно до рапорту від 18.07.2024 року (вх..№ 222/29/19/вн від 18.07.2024) встановлено, що під час виконання бойового завдання з аеророзвідки у Донецькій області 14.07.2025 року згідно з відомостями та свідченнями свідків, капітан ОСОБА_6 та сержант ОСОБА_5 перебували у будівлі, в якій внаслідок вогневого ураження противником сталася пожежа та руйнування приміщень. Пожежа не дозволила здійснити пошук та евакуацію капітана ОСОБА_6 та сержанта ОСОБА_5 . Пошукові дії, що проводилися у період з 14.07.2024 року по 17.07.2024 року, не дали результатів. 18.07.2024 року з-під завалів будинку були вилучені та евакуйовані рештки кісток, пошкоджену зброю та особисті речі, що, ймовірно, належать капітану ОСОБА_6 та сержанту ОСОБА_5 ;
- відповідно до витягу з Журналу бойових дій в/ч НОМЕР_4 -4 капітан ОСОБА_6 та сержант ОСОБА_5 прибули в район виконання спеціальних бойових завдань на підставі Бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 12.07.2024 року. Будинок, зазнав вогневого ураження противником, внаслідок чого частина будинку була зруйнована та почалася пожежа, в підвалі будівлі залишились капітан ОСОБА_6 та сержант ОСОБА_5 , яких не вдалося евакуювати через пожежу, завал входу до підвалу та активний артилерійський обстріл противника; відповідно до пояснень встановлено факт знаходження під час пошукових дій решток кісток, пошкодженої зброї та особистих речей, які могли належати капітану ОСОБА_6 та сержанту ОСОБА_5 ; відповідно до пояснень заперечується факт здачі у полон або зміни місця перебування капітаном ОСОБА_6 та сержантом ОСОБА_5 ; у діях військовослужбовців правопорушень немає, вина не вбачається. (а.с. 21- 23)
Постановою старшого слідчого СВ Бахмутського РВП ГУНП в Донецькій області визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , потерпілою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12024052220000309 від 18.07.2024 року за ознаками правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України (а.с. 18-19).
Розглянувши заяву подану ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявника та оголошення її чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим, - оскільки наявні в матеріалах справи докази містять беззаперечні факти щодо обставин загибелі ОСОБА_5 та є підставами для можливості зробити вірогідне припущення про смерть сержанта ОСОБА_5 , який 14.07.2024 року, будучи солдатом в/ч НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання в м. Торецьк, Донецької області, ймовірно отримав поранення несумісні із життям, тіло якого не підлягало евакуації, у зв`язку із мінометним обстрілом з боку противника.
Апеляційний суд із вказаним висновком щодо наявності підстав для оголошення ОСОБА_5 померлим погоджується, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішувала виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою у разі, якщо є підстави припускати про вірогідну смерть (загибель) особи на території, на якій велись активні бойові дії.
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду
від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
Ці обставини суд встановлює на підставі відповідних доказів, якими можуть бути, зокрема, але не виключно, накази командира військової частини, бойові розпорядження, акти службового розслідування, матеріали кримінального провадження, інформація державних органів та міжнародних інституцій, показання свідків, фото- відеоматеріали тощо.
Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній окремій справі.
Частиною другою статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
Апеляційний суд перевіряючи доводи викладені в апеляційній скарзі погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупність досліджених у розглядуваній справі доказів дає підстави для обґрунтованого припущення смерті сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за обставин викладених в заяві.
Зокрема, у справі наявні матеріали службового розслідування військової частини та документи кримінального провадження щодо обставин ймовірної загибелі ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селищі Північне Торецької міської ради Донецької області. 
При апеляційному розгляді справи представник Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 підтвердив обставини зникнення без вісті, а фактично ймовірної загибелі сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 14 липня 2024 року, в селищі Північне Торецької міської ради Донецької області. 
Допитаний за клопотання представника заявника свідок ОСОБА_9 підтвердив, що дійсно він, капітан ОСОБА_6 , сержант ОСОБА_5 та солдат ОСОБА_10 за наказом командира в/ч висунулися на бойові позиції в селищі Північне, поблизу міста Торецька Донецької області із обладнання для дронової розвідки та обстеження території, яка на той час вважалася фактично «сірою зоною» та зайняли вільний житловий будинок. В даному будинку під приміщенням кухні був обладнаний викопаний підвал. Під час виконання ними бойового завдання супротивник виявив їх місце знаходження та почав обстріли із танка та міномета. Один із снарядів влучив у приміщення де вони в цей час знаходилися внаслідок чого приміщення зайнялося. Солдат ОСОБА_10 який в момент попадання снаряду перебував ближче до віконного отвору встиг вискочити із приміщення, а за ним і він отримавши значні опіки вискочив із вікна. Сержант ОСОБА_5 та капітан ОСОБА_6 не встигли вискочити із даного приміщення з причин ймовірної загибелі від вибуху снаряду. В подальшому після скінчення обстрілів через декілька днів вони відвідали згарище вказаного будинку та із під завалів вилучили рештки кісток людей, ймовірно належних сержанту ОСОБА_5 та капітану ОСОБА_6 . Оскільки вогонь був сильним, рештки були сильно обгорівшими і ідентифікувати осіб по них не вдалося. 
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України
від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, з якого вбачається, що бойові дії у населеному пункті селище Північне Торецької міської ради завершені 31 січня 2025 року, а з із вказаної дати даний населений пункт є тимчасово окупованими російською федерацією.
Шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, у розглядуваній справі має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селищі Північне Торецької міської ради Донецької області, тобто у даному випадку з 31 січня 2025 року, а отже на момент звернення ОСОБА_1 до суду і на час ухвалення судом першої інстанції рішення - вказаний строк сплив.
Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою і передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження.
Разом із тим колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_11 в частині розгляду вказаної справи не повноважним складом суду виходить із наступного. 
У статті 127 Конституції України визначено, що правосуддя здійснюють професійні судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних.
Участь присяжних у розгляді справ спрямована на реалізацію принципу колегіальності у правосудді. Забезпечення участі присяжних у функціонуванні органів судової влади є ознакою демократичності і є одним із заходів соціального контролю за законністю і справедливістю діяльності суддів.
Частинною другою статті 34 ЦПК України передбачено, увипадках, встановлених цим Кодексом,  цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді .
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3 частини другої статті 293 ЦПК України).
У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої статті 293 ЦПК України, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних (частина четверта статті 293 ЦПК України).
Аналізуючи зміст частин другої, четвертої статті 293 ЦПК України в аспекті категорії справ, розгляд яких у обов`язковому порядку має відбуватися за участю присяжних, колегія суддів вважає, що такі справи є особливо важливими, а тому, враховуючи правові наслідки, зокрема, визнання фізичної особи померлою, розгляд таких справ за участю присяжних є гарантією повного, усебічного й об`єктивного розгляду, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення.
Крім того у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 15 вересня 2025 року у справі №727/5306/24 зроблено наступний висновок.
"Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) гарантується кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у контексті дотримання конвенційного принципу "суду, встановленого законом" дотримується позиції, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу існування "суду", а й на склад колегії у кожній справі (рішення від 04 травня 2000 року у справі "Buscarini v. San Marino", заява № 31657/96); фраза "встановлений законом" охоплює не тільки законодавство, що стосується установи і юрисдикції трибуналу, але і склад суду у кожній справі (рішення від 28 листопада 2002 року у справі "Lavents v. Latvia", заява № 58442/00, пункт 114; від 02 квітня 2013 року у справі "Momcilovic v. Serbia", заява № 23103/07, пункт 29; від 21 червня 2016 року у справі "Ignat v. Romania", заява № 58613/08, пункт 22); фраза "встановлений законом" також охоплює питання дотримання судом особливих правил, що регулюють його діяльність (рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви № 29458/04 і № 29465/04, пункт 24).
Тобто, заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, підлягають розгляду судом першої інстанції у складі одного судді і двох присяжних.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України обумовлено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.
Оскільки зазначену справу розглянуто судом у складі лише судді одноособово без присяжних, рішення районного суду підлягає скасуванню як таке, що розглянуто неповноважним складом суду.
Також колегія суддів враховує що заявником при зверненні до суду із вказаною заявою було заявлено вимогу про зобов`язання Дніпровського відділу ЖРАЦС в місті Києві внести відповідний запис про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Однак суд вказаних вимог не вирішував та ОСОБА_1 рішення суду не оскаржувалося, тому суд апеляційної інстанції в цій частині не переглядає справу. 
Разом із тим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюються «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» (далі - Правила), затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5.
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.
Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.
Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглянувши вказану справу за відсутності присяжних допустив порушення норм процесуального законодавства, тому рішення суду у цій справі підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення заяви в частині оголошення особи померлою. 
Керуючись ст. 46 Цивільного кодексу України, ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_11, подану представником ОСОБА_11, задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року, скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким заяву  ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Оголосити громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , померлим внаслідок загибелі під час захисту Батьківщини та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Датою смерті ОСОБА_5 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті - населений пункт селище Північне, Торецької територіальної громади Донецької області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 11 червня 2026 року. 

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв