Справа № 487/8098/25
Провадження № 2/331/1160/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року        м. Запоріжжя 

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді  - Скользнєвої Н.Г.,
за участю секретаря  - Постарнак М.М.,
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2025 року ТОВ «Юніт капітал» звернулося до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-10015991 від 14.10.2024 р. в розмірі 19280,64 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 14.10.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-10015991 на суму 11 520,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора № 32743.
Відповідно до кредитного договору №00-10015991 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 11520,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) складає 360 календарних днів, дата повернення кредиту визначена 09.10.2025 року.
Первісний кредитор - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання щодо надання грошових коштів ОСОБА_1 виконав в повному обсязі.
16.04.2025 року між первісним кредитором - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025-МК/Юніт Капітал, відповідно до умов якого для ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-10015991 від 14.10.2024 року для позивача - ТОВ «Юніт Капітал».
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №16042025-МК/Юніт Капітал від 16.04.2025 до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-10015991 від 14.10.2024.
Загальна сума заборгованості за кредитним договором №00-10015991 від 14.10.2024 року становить 24 080,64 грн., яка складається із: 11520,00 грн. - заборгованість по кредиту (тілу кредиту); 7760,64 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 4800,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями(пеня, штрафи). Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій з відповідача у розмірі 4800,00 грн.
З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 00-10015991 від 14.10.2024 р. в розмірі 19280,64 грн. та судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач по справі ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала.
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 жовтня 2025 року вказану цивільну справу передано на розгляд Олександрівському районному суду міста Запоріжжя за підсудністю. (а.с. 68)
Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні. (а.с. 77-78)
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 14.10.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-10015991 на суму 11 520,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора № 32743. (а.с. 42-46)
Відповідно до кредитного договору №00-10015991 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 11520,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) складає 360 календарних днів, дата повернення кредиту визначена 09.10.2025 року.
Первісний кредитор - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання щодо надання грошових коштів ОСОБА_1 виконав в повному обсязі.
16.04.2025 року між первісним кредитором - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025-МК/Юніт Капітал, відповідно до умов якого для ТОВ «МАКС КРЕДИТ» відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-10015991 від 14.10.2024 року для позивача - ТОВ «Юніт Капітал». (а.с. 9-11)
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №16042025-МК/Юніт Капітал від 16.04.2025 до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-10015991 від 14.10.2024. (а.с. 7)
Загальна сума заборгованості за кредитним договором №00-10015991 від 14.10.2024 року становить 24 080,64 грн., яка складається із: 11520,00 грн. - заборгованість по кредиту (тілу кредиту); 7760,64 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 4800,00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями(пеня, штрафи). Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій з відповідача у розмірі 4800,00 грн. (а.с. 58-59)
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимогст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Згідно зіст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Як з`ясовано в судовому засіданні, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимогст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.
Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.
Отже, ознаками договору факторингу є: 1) фактор (новий кредитор) надає послуги з фінансування діяльності клієнта (первісний кредитор) шляхом надання в його розпорядження коштів; 2) такі послуги надаються за винагороду у вигляді здійснення клієнтом (первісний кредитор) відповідної плати послуг фактора (новий кредитор); 3) грошові кошти передаються в рахунок грошової вимоги клієнта (первісного кредитора) до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК Українизумовлює його недійсність.
Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.
Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 756/668/15-ц (провадження № 61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18). Підстав відступити від зазначеного висновку судом не встановлено.
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 істотно порушила умови кредитного договору, не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 00-10015991 від 14.10.2024 в розмірі 19 280,64 гривень.
Щодо позовних вимог в частині стягнення судових витрат, суд зазначає наступне:
ТОВ «Юніт Капітал» в позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу склали 7000,00 грн.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У разі недотримання вищезазначених вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат у справі, до суду надано: договір №10/09/25-02 від 10.09.2025 року про надання правничої допомоги, який укладений між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» в особі адвоката Соломки О.В., предметом якого виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу для ТОВ «Юніт Капітал»; протокол погодження вартості послуг; додаткову угоду №25770871638 від 11.09.2025 року до договору №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, предметом якої виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу ТОВ «Юніт Капітал», зокрема у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №00-10015991 від 14.10.2024, акт прийому-передачі наданих послуг до договору, в якому зазначено про склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом та їх вартість, яка складає - 7000,00 грн.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також — чи була їх сума обґрунтованою.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу, суд враховуючи обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 10.09.2025 року та додаткової угоди до нього, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та обсяг виконаних робіт, ціну позову та (або) значення справи для сторони,часткове задоволення позовних вимог, вважає, що витрати за надання професійної правничої допомоги адвоката, понесені позивачем, підлягають до часткового задоволення в розмірі 3000,00 грн.
Крім того, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 282 ЦПК України, ст. ст. 514, 516, 526, 530, 599, 610, 611, 1082 ЦК України, 
В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. № 4, літ. А, офіс 10) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163) заборгованість за Кредитним договором № 00-10015991 від 14.10.2024 р. в розмірі 19 280 (дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят) гривень 64 копійки, яка складається із: 11520,00 грн. - заборгованість по кредиту (тілу кредиту); 7760,64 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163) судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 42 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повний текст судового рішення складено 06 травня 2026 року.
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя:          Н.Г. Скользнєва