Справа № 159/2782/26
Провадження № 2/159/2068/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області 
під головуванням судді Окостень І.В., 
з участю секретаря судового засідання Конашук М.А., 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, 
в с т а н о в и в: 
У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтувала тим, що є єдиним спадкоємцем своєї матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 прийняла спадщину та отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). За життя мати успадкувала майно, що належало її матері (бабусі позивача) — ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості оформити в нотаріальному порядку спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на це, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказане нерухоме майно.
8 травня 2026 року судом відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання 25 травня 2026 року, витребувано від нотаріуса матеріали спадкових справ спадкодавців.
Представник позивача адвокат Хомич Анна Володимирівна клопотала про проведення розгляду справи у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримала.
Відповідач Колодяжненська сільська рада Волинської області направила заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради та про визнання позову.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності у судовому засіданні всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, зважаючи на визнання відповідачем позову, відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд ухвалив рішення за результатами підготовчого провадження. 
Судом встановлені такі фактичні обставини справи.
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 25 липня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 90 років у місті Ковелі Ковельського району, актовий запис 446.
Ковельською державною нотаріальною конторою 8 листопада 2013 заведено спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_3 (№508/2013). Судом витребувано ці матеріали, з копій яких вбачається, що спадщину прийняла її дочка ОСОБА_2 . Син померлої ОСОБА_4 подав заяву нотаріусу про відмову від спадщини. Заповіти, спадкові договори від імені ОСОБА_3 за її життя не посвідчувалися. На момент смерті ОСОБА_3 постійно проживала і була прописана в АДРЕСА_1 ; крім неї в будинку проживали і були зареєстровані її внуки та правнуки. За заявою ОСОБА_2 , у зв`язку з наявною розбіжністю у написанні по батькові спадкодавця, рішенням суду у справі № 159/2106/14 встановлено факт родинних відносин між вказаними особами як між дочкою та матір`ю. Державним нотаріусом 7 липня 2014 року видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) спадкодавця ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років, місце смерті: село Воля-Ковельська Ковельського району, про що Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) внесено актовий запис №314 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 19.05.2022.
Приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олейніковою О.В. за заявою позивача 14 грудня 2022 року заведено спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_2 (№189/2022). Суд витребував ці матеріали, з копій яких вбачається, що спадщину ОСОБА_2 прийняла і оформила її дочка ОСОБА_1 . 14 грудня 2022 року приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яку спадкодавець набула у спадок на підставі свідоцтва про право на спадщину від 7 липня 2014 року. Заповіти, спадкові договори від імені ОСОБА_2 за її життя не посвідчувалися. Крім ОСОБА_1 у спадщину інші особи не вступали. На момент смерті ОСОБА_2 проживала у АДРЕСА_2 ; крім неї в будинку проживали її дочка ОСОБА_1 і внук ОСОБА_5 . 
ОСОБА_2 є матір`ю позивача, що вбачається із свідоцтва про народження останньої серії НОМЕР_3 від 5 березня 1971 року, виданого міським бюро ЗАГСу м. Ковеля Волинської області, актовий запис 15.
Позивачем заявлено вимогу про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що увійшов до складу спадщини та знаходиться у АДРЕСА_1 .
30 квітня 2026 приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олейніковою О.В. відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане будинковолодіння через відсутність правовстановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Згідно з витягом №727 від 12 квітня 2024 року з погосподарської книги №5 с Колодяжне за 2011 — 2015 роки Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області по особовому рахунку № НОМЕР_4 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами належить ОСОБА_3 , будинок 1950 року побудови, знаходиться у АДРЕСА_1 . 
За повідомленням комунального підприємства «Волиньпроект» Волинської обласної ради від 05.01.2026 №019/01-0 станом на 31.12.2013 право власності на нерухоме майно за вказаною адресою не зареєстровано, технічна інвентаризація не проводилася.
В технічному паспорті об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , від 23.02.2026 зазначені технічні характеристики житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказано рік побудови житлового будинку, господарських будівель і споруд — 1950, прибудови і ґанку — 1990. Ринкова вартість нерухомого майна згідно з висновком №67-н складає 110 434 грн.
Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. 
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця.
З урахуванням встановлених судом обставин доведеним є той факт, що позивач, як дочка, є спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_2 . Протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, інші особи як спадкоємці спадщину не приймали. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 .
Також доведеним є той факт, що за життя ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після своєї матері ОСОБА_3 . Зважаючи на законодавчі положення щодо прийняття спадщини, які діяли на час відкриття цієї спадщини, ОСОБА_2 була єдиним спадкоємцем, який прийняв цю спадщину, подавши нотаріусу у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Тобто житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який за життя належав спадкодавцю ОСОБА_3 , успадкувала ОСОБА_2 , а після смерті ОСОБА_2 це майно успадкувала позивач ОСОБА_1 .
Правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у позивача відсутні, що унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Правовідносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, порядок забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Відповідно до ч. 3 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
За змістом ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виписка з погосподарської книги є документом для первинної державної реєстрації індивідуальних садибних будинків та господарських будівель, збудованих до 5 серпня 1992 року. 
Єдиним документом, що містить технічні характеристики нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , та підтверджує його наявність на час розгляду справи судом, є технічний паспорт. 
Оскільки житловий будинок було збудовано у 1950 році, право власності на нього не підлягало державній реєстрації. Водночас належним та достатнім доказом законного володіння нерухомим майном у сільській місцевості в цей період були записи у погосподарських книгах сільських рад. Ці книги велися як документи первинного обліку та є офіційним підтвердженням прав володільця з боку органу влади. 
Таким чином, аналіз наведених норм законодавства та фактичних обставин справи дає підстави для висновку, що відсутність у позивача правовстановлюючого документа на успадкований житловий будинок не спростовує законності права власності спадкодавця на це майно. Оскільки на момент будівництва обов`язкова державна реєстрація прав не передбачалася, а чинне законодавство визнає записи у погосподарських книгах належним підтвердженням прав на збудовану до 1992 року нерухомість у сільській місцевості, наявна виписка з погосподарської книги є достатнім документом, що посвідчує належність майна спадкодавцю за життя. 
З огляду на те, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, ефективним способом захисту прав позивача є визнання права власності на цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в судовому порядку. 
Матеріали справи не містять відомостей про наявність самочинного будівництва за вказаною адресою об`єкта нерухомого майна.
Враховуючи характер спору та клопотання позивача, судові витрати у справі слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 200, 206, 264, 265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати у справі залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ;
представник позивача: адвокат Хомич Анна Володимирівна, місцезнаходження: Волинська область, м. Ковель, вул. Драгоманова, буд. 22, РНОКПП НОМЕР_6 ;
відповідач: Колодяжненська сільська рада Ковельського району Волинської області, місцезнаходження: Волинська область, Ковельський район, с. Колодяжне, вул. Лесі Українки, буд. 20, ЄДРПОУ 04333974.

Повне судове рішення складене 26.05.2026.

Головуючий:	І. В. ОКОСТЕНЬ