Справа № 756/16245/25

Провадження № 2/756/1769/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)

19 травня 2026 року          місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,
секретаря судового засідання - Донеска А.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, - 
в с т а н о в и в :

I. Стислий виклад позиції позивача

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину. В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спричинили позивачу легкі тілесні ушкодження, чим завдали йому моральної шкоди.

II. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 4 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини та поважність неявки не повідомили. 
Крім того, ухвалою суду, яка направлялась у встановленому порядку сторонам, відповідачам надано строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву та будь-яких інших клопотань чи заяв по суті справи.
На підставі частини 5 статті 279 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі сторін та ухвалити заочне рішення.

III. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебувало кримінальне провадження №12023105050000687 від 13 червня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України). 
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 травня 2023 року, близько 22 години 50 хвилин, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 знаходились за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні закладу «Live-pub», де на той час знаходився ОСОБА_1 . В цей же день та час, на грунті раптово виниклого неприязного ставлення до останнього, у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , без попередньої змови між собою, раптово виник умисел, спрямований на умисне нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на умисне нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 групою осіб, без попередньої змови між собою, однак керуючись спільним умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, почали чіплятись до ОСОБА_1 та в подальшому умисно нанесли йому не менше десяти ударів кулаками обох рук в обличчя, голову та тулуб. Як наслідок, своїми протиправними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинили ОСОБА_1 тілесні ушкодження, а саме: синці на спинці носа, навколо правого ока, в підочній ділянці зліва з переходом у виличну ділянку, в ділянці закрутка лівої вушної раковини у верхній третині, на тильній поверхні правої кисті в проекції верхній третині 2-5 п`ясних кісток, на передній поверхні лівого плечового суглобу, в проекції верхнє-грудного відділу хребта; садна в проекції лівої ключиці, на передній поверхні правого колінного суглобу; крововилив на слизовій оболонці верхньої губи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, чим реалізували свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень (а.с. 3).
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 4 липня 2025 року, за клопотанням захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності на підставі статті 49 КК України, а кримінальне провадження відносно останніх закрито (а.с. 3).
Крім того, ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 4 липня 2025 року позов  ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду. 

IV. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Частинами 1, 3 статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Частиною 2 статті 23 ЦК України передбчено, що моральна шкода полягає , зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Положеннями статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).
При наявності встановленого факту порушення прав позивача моральна шкода наявна та констатується судом.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі №487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Визначаючи розмір відшкодування суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 639/2981/19.
У постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к (провадження №51/3007км18) виснувано, що у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини 2 статті 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду
Крім того, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21), відповідно до якої звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі №367/6377/17 (провадження № 61-975св23).
Таким чином звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Отже, факт заподіяння моральної шкоди підтверджується матеріалами справи, зокрема наявністю кримінального проваджння, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також сукупністю досліджених судом доказів, які свідчать про причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідачів та негативними наслідками, яких зазнав позивач. 
Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм та враховує характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, характер та тривалість заподіяних позивачу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Тому суд вважає розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн буде відповідати розумності і справедливості та буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань.
При цьому, суд бере до уваги, що відповідачами не подано належних та допустимих доказів на спростування доводів ОСОБА_1 щодо обсягу завданої моральної шкоди, а також не наведено заперечень стосовно визначеного позивачем розміру відшкодування. 
Також суд враховує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добровільно не вчинили жодних конкретних дій, спрямованих на добровільне відшкодування заподіяної ними моральної шкоди позивачу.
Враховуючи викладене, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 100000 грн.
Керуючись статтями 4, 5, 81, 82, 263- 266, 268, 272-273 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 
у х в а л и в :

Позов задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисчя) грн, з кожного по 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 );
Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 );
Відповідач: ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ).

Рішення складено 19 травня 2026 року.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА